Справа № 804/4535/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 р. Справа № 804/4535/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Букіна Л.Є., розглянувши в порядку письмового провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В наданих до суду запереченнях відповідачем зазначено, що надані до перевірки первинні документи не відповідають фактичним обставинам справи та відповідно не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку, оскільки вони складені без наміру створення правових наслідків.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягають задоволенню з таких підстав.
Перевіркою встановлені порушення:
1) пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 та п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України встановлення завищення витрат, що враховуються при визначені об'єкті оподаткування у деклараціях з податку на прибуток у розмірі 1 499 312,69 грн., що призвело до заниження податку на прибуток протягом 2015 року у розмірі 239 668,00 грн. та завищення від'ємного об'єкту оподаткування за 2016 рік у сумі 167 823,77 грн.;
-1 квартал 2016 рік - 115 309,88 грн.
Не погодившись з актом перевірки від 16.09.2016 року № 116/04-66-14/25021316, представником позивача подано до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення до Акту перевірки від 16.09.2016 року № 116/04-66-14/25021316, за результатами розгляду якого ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області зазначило, що матеріали позапланової виїзної перевірки складено відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984, та залишені без змін.
За результатами перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 06.10.2017 року:
Рішенням ДФС України від 12.01.2017 року № 398/6/99-99-99-11-01-02-25 строк розгляду скарги продовжено до 27.02.2017 року.

Рішенням ДФС України від 21.01.2017 року № 3516 про результати розгляду скарги податковим органом зроблені висновки, що доводи скаржника не спростовують висновки акта перевірки та керуючись гл. 4 розділу І ПКУ Державною фіскальною службою України скасовано ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 06.10.2016 року № 000681400 та від 06.10.2016 року № в частині донарахувань по операціям за період 2015 року, проте, податкове повідомлення-рішення від 06.10.2017 року № залишено без змін, а скаргу задоволено частково.

Податкові повідомлення-рішення від 06.10.2017 року № , № оскаржені представником позивача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/1718/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Електропромремонт» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.10.2017 року № та № .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року у справі № 804/1718/17 у задоволені позову відмовлено повністю.

На підставі рішення ДФС України від 21.01.2017 року № 3516 та акта перевірки від 16.09.2017 року № 1116/04-66-14/25021316 Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.05.2017 року № , яким ТОВ ВКФ «Електропромремонт» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за податковими зобов'язаннями у розмірі 128 540,00грн., яке є предметом оскарження у даній справі.

Судом не беруть до уваги твердження представника позивача про порушення порядку прийняття податкового повідомлення-рішення від 22.05.2017 року № , оскільки, дефекти процедури прийняття рішення контролюючим органом не є підставою для визнання останнього протиправним та його скасування.

Такі роз'яснення викладені у листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 року № 365 де зазначено, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Таке порушення в оформленні податкового повідомлення-рішення не впливає на зміст рішення відповідача та не спростовує правомірність визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств.

Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, у періоді, який перевірявся, позивач мав господарські взаємовідносини, зокрема з ТОВ «Алтіма Трейд».

Так, між позивачем (Замовник) та ТОВ «Алтіма Трейд» (Постачальник) укладено договір поставки № 091151 від 09.11.2015 року, на виконання умов вказаного договору були складені такі документи: видаткові накладні від 23.11.2015р., 27.11.2015р., 07.12.2015р., 08.12.2015р., 09.12.2015р., 14.12.2015р., 15.12.2015р., 22.12.2015р., 23.12.2015р., 28.12.2015р., 29.12.2015р., товарно-транспортні накладні та платіжні доручення, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також, в матеріалах справи наявний Договір відступлення права вимоги №040361 від 04.03.2016р. між ТОВ «Алтіма трейд» (Первинний кредитор) та ТОВ «Юністрек пром» (Новий кредитор) та ТОВ ВКФ «Електропромремонт» (Боржник), згідно умов якого, новий кредитор стає кредитором Боржника по договору №091151 від 09.11.2015р. на суму заборгованості 673 107,77 грн. До Нового кредитора переходить право вимагати (замість Первинного Кредитора) від Боржника належного виконання зобов'язань.

З акту перевірки вбачається, що в ході аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) встановлено, що підприємством ТОВ «Алтіма Трейд» зареєстровано податкові накладні на ТОВ «Електропромремонт» з товарною номенклатурою - наконечники мідні, провід, стрічку, шнур лавсановий, електроліт, електроди вугільні, емаль, синтофлекста, вал якоря, шина, припій, парафін, лак.

Крім того проведеним аналізом бази даних ЄРПН протягом 2015 року ТОВ «Алтіма Трейд» було придбано у постачальників (не виробників) та імпортував різноманітні товари, а саме: олива моторна, антифриз, тосол, флотореагент, вода для електролітів, гальмівна рідина, жидкість охлаждающая, полімер EVA арт.SJ103 колір чорний у гранулах, зубна паста, антифриз, апельсини, гігієнічні засоби, освіжувач повітря, губки кухонні, косметичні засоби, засоби по догляду за волоссям, дитячі косметичні засоби, кухонні засоби, гелі для душу, маски для обличчя, масло для ванн, засіб для фарбування волосся, та інше (деякі товарні позиції з кодами УКТЗЕД).

Таким чином, вищевказане свідчить про те, що підприємством ТОВ «Алтіма Трейд» не встановлено придбання товару з номенклатурою - наконечники мідні, провід, стрічку, шнур лавсановий, електроліт, електроди вугільні, емаль, синтофлекста, вал якоря, шина, припій, парафін, лак, яку було реалізовано в адресу ТОВ «Електропромремонт».

Тобто, дані ТМЦ мають різноманітні характеристики, що свідчить про необхідність застосування особливих умов їх транспортування та зберігання.

П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У відповідності до ст. 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.11 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України (у редакції яка діяла у період, за який проведено перевірку) витрати операційної діяльності включають:

собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.2 ст.9 даного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: «назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції».

Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п.п.2.2, п.п.2.4, п.п.2.7 п.2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Відносини в галузі діяльності з надання послуг з перевезення вантажів регулюються Цивільним кодексом України (глава 64), Господарським кодексом України (глава 32), Митним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», «Про автомобільний транспорт», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, тощо.

Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерством транспорту України від 14.10.1997 року № 363, передбачено, що договір перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентується обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язку та відповідальність сторін щодо їх додержання. Даними Правилами передбачено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до підпунктів 11.1, 11.3-11.6 пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні.

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Судом встановлено, що товарно-транспортні накладні, виписані ТОВ ВКФ «Електропромремонт», оформлені з порушенням п.8.25, п 8.26, п. 11.8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, а саме; не заповнено розділ «Вантажно-розвантажувальні операції» - відомості відсутні. Тобто, осіб, які фактично здійснювали відвантаження та приймання ТМЦ, навантажувальні та розвантажувальні роботи ідентифікувати - не можливо.

Крім того, згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних адреса завантаження товару: м. Київ, пров. Макіївський, 2, офіс 1, к. 2, проте, за даними інформаційних систем місцезнаходження ТОВ «Алтіма Трейд» відповідно до АІС «Податковий блок»: Сумська обл., м. Конотоп , вул. Сумська, 16/25.

Таким чином, перевіркою встановлено, що в ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів ТОВ «Алтіма Трейд», виявлено наступне: - відсутність управлінського та технічного персоналу; - відсутність оборотних коштів; - відсутність виробничих активів та складських приміщень; - відсутність транспортних засобів; - відсутність придбання товарів (послуг) необхідних для ведення господарської діяльності.

Отже, суд зазначає, що надані до перевірки позивачем документи не є достовірними доказами факту поставки товарів, адже сам факт наявності у позивача податкових та видаткових накладних не є безумовним доказом реальності господарських операцій між позивачем і його контрагентами, тоді як для податкового обліку значення має саме факт поставки товарів тим виконавцем (постачальником), який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження податкового кредиту.

Належним чином укладений правочин заздалегідь не може свідчити про здійснення суб'єктом господарювання законної господарської діяльності, оскільки укладання такого правочину ще не підтверджує його виконання (Лист ВАСУ від 02.06.2011 за №742/11/13-11).

Для даних податкового обліку преюдиційне значення має не те, про що сторони домовилися, а те, що вони вчинили, тобто не зміст зобов'язання, а його фактичне виконання.

Саме з факту виконання (не виконання) правочину повинна визначатися база оподаткування господарських операцій суб'єкта господарювання.

Однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду України є доктрина реальності господарської операції.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Тому, доводи позивача не спростовують факту встановленого в ході перевірки зазначеного порушення, позивачем документально не підтверджено належними та допустимими доказами, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті від 16.09.2016р №1116/04-66-14/25021316, а тому відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.05.2017 року № , у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Л.Є. Букіна