Справа № 607/11401/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10548/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції України, інспекторів УПП у м. Тернополі ДПП Бахурського Романа Віталійовича, Кота Анатолія Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

позивач ОСОБА_2 10.10.2016 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції України, інспекторів УПП у м. Тернополі ДПП Бахурського Р.В., Кота А.В. у якому просить визнати протиправними дії інспекторів Бахурського Р.В., Кіт А.В., скасувати постанови серії АР № 258415 від 29 вересня 2016 року та серії АР 259842 від 29 вересня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що прийняті відповідачем постанови є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки інспектори незаконно розглянули справи на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи та не надали йому можливості скористатися правами, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення не складено. При цьому позивач посилається на порушення інспекторами патрульної поліції процедури розгляду справи, передбаченої статтями 278, 279 КУпАП.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду прийнята без належного з'ясування обставин справи, а саме відсутні докази вчинення ним правопорушення, не має показань свідків, не надано можливості зазначити заперечення в постанові, не складено протокол про адміністративне правопорушення, інспектори поліції не дали можливості скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП. Також зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги процесуального права, зокрема розумний строк розгляду справи, передбачений ст. 122 КАС України та норму статті 33 КАС України, щодо виклику позивача в судове засідання, так як такі виклики здійснювались по телефону за нетривалий час до розгляду справи.

Позивач 12.12.2017 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з хворобою.

Однак, це клопотання задоволеним бути не може, оскільки воно не підтверджене жодними доказами. Виходячи з положень ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду не перешкоджає судовому розгляду справи. Крім того, судом обов'язкова участь позивача в судовому засіданні не визнавалася, а відкладення справи, призведе до необґрунтованого затягування апеляційного розгляду, коли таку може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та наданих письмових пояснень позивача викладених у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.09.2017 о 21 год 10 хв позивач, керував транспортним засобом марки ВАЗ-2107 н.з. НОМЕР_1 по вул. Галицька у м. Тернополі, здійснив зупинку не пов'язану з наданням переваги в русі, безпосередньо на перехресті, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У зв'язку із виявленим порушенням, інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Тернополі ДПП рядовим поліції Бахурським Р.В. прийнято постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Крім того, 29.09.2017 о 22 год 10 хв позивач керував транспортним засобом марки ВАЗ-2107 н.з. НОМЕР_1 по вул. Лисенка у м. Тернополі не подав сигнал світлового покажчика повороту перед поворотом на право до прилеглої території будинку номер 9а на вул. Лисенка у м. Тернополі, чим порушив п. 9.1 «б» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У зв'язку із виявленим порушенням, інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Тернополі ДПП рядовим поліції Котом А.В. прийнято постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки приймаючи оскаржувані постанови інспектори УПП у м. Тернополі ДПП Бахурський Р.В., Кіт А.В. діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» одним із основних повноважень поліції у випадках, визначених законом, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» патрульна поліція функціонує у складі Національної поліції.

Згідно ч. 5 ст. 258 КупАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція) передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Покликання позивача про протиправність винесеної відносно нього постанови у справі про адміністративне правопорушення без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки дії відповідачів вчинені відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, якими передбачено, що протокол не складається у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення дорожнього руху.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки позивачем допущені адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, то в цьому випадку складення протоколу про адміністративне правопорушення чинним законодавством не передбачено.

Покликання позивача на те, що оскаржені постанови прийняті поліцейськими всупереч ч. 1 ст. 276 КУпАП, судом апеляційної інстанції до уваги не беруться, оскільки відповідачі відповідно до вимог ч. 4 ст. 258 КУпАП мали право виносити постанови про адміністративні правопорушення на місці вчинення такого.

Щодо покликання позивача на п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» в частині необхідності зазначення у постанові в справі про адміністративне правопорушення доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначення мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, то суд апеляційної інстанції зазначає, що такі вимоги поширюються на постанови, які прийняті безпосередньо судами, а не інспекторами патрульної поліції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо покликання апелянта на порушення відповідачами порушення процесуальних прав передбачених КУпАП про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає, що такі є безпідставними, оскільки оглянувши відеозапис нагрудної камери патрульних (відеозапис DSJX300797-20:35:00), суд апеляційної інстанції зазначає, що інспектори поліції повідомили ОСОБА_2 про причину зупинки, порушення Правил дорожнього руху України, йому роз'яснено положення статей 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-289 КУпАП, права передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Натомість позивачем двічі за день, протягом короткого інтервалу часу вчинено адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не доведено обґрунтування вимог його заперечення, не забезпечено прибуття свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання за його ж клопотанням та не подано інших доказів на спростування оскаржуваної постанови.

Щодо покликань апелянта на порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду справи, передбачених ст. 122 КАС України, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд такої неодноразово відкладався саме за клопотаннями позивача з різних причин, без підтвердження поважності ним підстав для її відкладення, що свідчить про умисне затягування розгляду справи саме ОСОБА_2

З наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 258415 від 29 вересня 2016 року та серії АР 259842 від 29 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122, ч. 2 ст. 122 КУпАП прийняті інспекторами патрульної поліції на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2017 року у справі № 607/11401/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін

Ухвала в повному обсязі складена 18.12.2017.