Справа № 265/7628/17
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7628/17
Провадження №2-а/265/346/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в м.Херсон лейтенанта поліції Чернявської Юлії Леонідівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в м.Херсон лейтенанта поліції Чернявської Юлії Леонідівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обгрунтування поданої позовної заяви вказував на те, що 27 жовтня 2017 року о 11:35 годині інспектором роти № 3 Управління патрульної поліції в м.Херсон лейтенантом поліції Чернявською Ю.Л. (далі -інспектор патрульної поліції) відносно нього була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосувано стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Із зазначеною постановою він не погоджується, оскільки 27 жовтня 2017 року на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 169 км його автомобіль було зупинено інспектором патрульної поліції, підставою для зупинки транспортного засобу та притягнення його до адміністративної відповідальності було те, що він нібито порушив правило обгону з виїздом на смугу зустрічного руху на ділянці дороги, що має суцільну горизонтальну розмітку. Насправді даний факт не відповідає дійсності, так як у постанові не викладено суть адміністративного правопорушення, а саме: не вказано стан дорожньої розмітки, який транспортний засіб він обігнав, не була пред»явлена відеофіксація данної ситуації.

Крім того, інспектор патрульної поліції грубо порушив порядок винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності і тому він не мав змоги скористатися правом на правову допомогу. Просить суд скасувати постанову серії БР № 236761 від 27 жовтня 2017 року, винесену інспектором роти № 3 Управління патрульної поліції в м.Херсон лейтенантом поліції Чернявською Ю.Л. відносно нього про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав до суду заяву по розгляд справи за його відсутності, та письмові пояснення, в яких зазаначив, що він дійсно об'їхав транспортний засіб (тягач вантажний з великою бочкою) в зв»язку з тим, що він рухався в його напрямку зі швидкістю менше 30 км/год, тому він правил дорожнього руху не порушував, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Управління патрульної поліції у місті Херсон Бєльский Р.С. в судове засідання не з»явився, надав суду письмові заперечення, відповідно до яких зазначено, що 27 жовтня 2017 року інспектор поліції Чернівська Ю.Л. помітила транспортний засіб під керуванням позивача, який порушив вимогу горизонтальної дорожньої розмітки, а саме перетнувши вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР, чим порушив Правила дорожнього руху України. Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія даного транспортного засобу, належним чином представились та попросили водія пред»явити відповідні документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України. На вимогу інспектора щодо пред'явлення зазначених документів водія, яким виявився ОСОБА_1, була виконана ним одразу в повному обсязі. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Тому вищевказана постанова є правомірною та такою що не підлягає скасуванню та у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову за наступних підстав.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно п.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З постанови серії БР №236761 від 27 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесеної інспектором роти № 3 Управління патрульної поліції в м.Херсон лейтенанта поліції Чернявської Ю.Л., вбачається, що 27 жовтня 2017 року о 11:35 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 301, державний номер НОМЕР_1, на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 168 км, здійснив обгін перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки, чим порушив розділ 34 п.1.1 ПДР України.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог розділу 34 п.1.1 ПДР України, якими встановлено що горизонтальна розмітка має таке значення: п.1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Однак, як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимим доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень розділу 34 пункту 1.1 Правил Дорожнього Руху України, зокрема, не представлено відеофіксації можливого порушення правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Отже до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлені не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищенаведене та оскільки позивач категорично заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 72, 160, 162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в м.Херсон лейтенанта поліції Чернявської Юлії Леонідівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 236761 від 27 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Постанова суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Костромітіна О.О.