Справа № 820/2847/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 р.Справа № 820/2847/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Биковченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2017р. по справі № 820/2847/17

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

про визнання нечинним висновків та протиправними дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати не чинним п. 3 Висновку службового розслідування від 03.04.2015 року та зобов'язати ГУ НП в Харківській області викласти його у наступній редакції: "Визнати, що молодший сержант міліції ОСОБА_1,1980 р.н., отримала мінно-вибухове поранення, відкриту травму грудної клітини, проникаюче осколкове поранення грудної клітини з розривом лівої легені, множинні поранення м'яких тканин грудної клітини та спини, травматичний шок в період проходження служби при виконанні службових обов'язків";

- визнати не чинним п. 4 Висновку службового розслідування від 03.04.2015 року та зобов'язати ГУ НП в Харківській області надати остаточну кваліфікацію тілесних ушкоджень, отриманих позивачем 06.03.2015 року для відображення у Послужному списку позивача;

- визнати не чинним Висновок Акта нещасного випадку, складеного 10.04.2015 року щодо питання кваліфікації нещасного випадку та складання актів за формою Н-1 та зобов'язати ГУ НП в Харківській області скласти акт за формою Н-1 і надати остаточну кваліфікацію нещасного випадку від 06.03.2015 року для відображення у Послужному списку позивача;

- визнати протиправними дії щодо невнесення в Послужний список відомостей щодо поранення позивача, отриманих 06.03.2015 року та зобов'язати УКЗ ГУ НП в Харківській області внести відомості до Послужного списку позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що проходила службу в міліції з 29 квітня 2014 року на посаді міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Харків-1" ГУМВС України в Харківській області, з 07.11.2015 року в Національній поліції на посаді поліцейського БПСПОП "Харків" ГУНП в Харківській області. 06.03.2015 року приблизно о 12.00 по вул. Познанській, навпроти буд. № 2 відбувся вибух належного позивачці автомобіля шляхом його підриву міною СПМ. Водієм в той момент був її чоловік, капітан міліції ОСОБА_4, командир батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Слобожанщина" ГУ МВС України в Харківській області, а на пасажирському місці перебувала позивач. В цей час вони направлялися до будинку Культури міліції на святковий концерт до дня 8 березня, на який її було запрошено. Вищевказана подія занесена до ЄРДР за № 0000030 від 06.03.2015 року з правовою кваліфікацією ст. 348 КК України (вбивство або замах на вбивство працівника чи його близьких родичів у зв'язку з виконанням цим працівником службових обов'язків). 03.04.2015 року ГУ МВС України в Харківській області складено Висновок службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень працівниками ГУМВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_4 та молодшим сержантом міліції ОСОБА_1 У п. 3 вказаного Висновку зазначено, що ОСОБА_1 отримала поранення в період проходження служби при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків та у п. 4 зазначено, що остаточну кваліфікацію отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 тілесних ушкоджень відповідно до вимог наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 визначити після прийняття рішення за кримінальним провадженням. 10.04.2015 року комісією, створеною наказом ГУМВС України в Харківській області складено Акт розслідування групового нещасного випадку, що стався 06.03.2015 року за формою Н-5*. У висновках вказаного акту вказано, що питання кваліфікації нещасного випадку та складання актів за формою Н-1*(НТ*) відповідно до вимог наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 буде прийнято після прийняття рішення прокуратурою Московського району м. Харкова за кримінальним провадженням внесеним до ЄРДР 06.03.2015р. за № 0000030. 10.04.2015 року завершено судово-медичну експертизу № 199-А/15 від 10.03.2015 року та доведено тяжкість поранень, отриманих позивачем під час вибуху власного автомобілю 06.03.2015 року. 01.07.2015 року закінчено судову вибухотехнічну експертизу висновком експерта № 68/2015 від 01.07.2015 року щодо події від 06.03.2015 року. З вказаними пунктами Висновку від 03.04.2015 та висновком акту від 10.04.2015 позивачка не згодна, та вважає, що в них повинна бути вказана остаточна кваліфікація тілесних ушкоджень які вона отримала, зазначено, що отримані вони в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, та складено акт за формою Н-1. Оскільки, військово-лікарською комісією, УКЗ ГУНП в Харківській області не визнано інвалідності, втрати працездатності або часткової втрати працездатності без визнання інвалідності, жодних страхових виплат або належної компенсації від ГУМВС України в Харківській області або ГУ НП в Харківській області позивачем не було отримано. Вважає, що Висновок службового розслідування від 03.04.2015 року та Акт нещасного випадку від 10.04.2015 року складено з порушеннями її прав, як наслідок дана подія не має відображення у Послужному списку позивача, що призвело до невиплати їй страхових виплат, порушення соціального захисту з боку Держави.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 року замінено відповідача Головне управління Національної поліції в Харківській області на належного - Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року адміністартивний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано не чинним п.3 висновку службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень працівниками ГУМВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_4 та молодшим сержантом ОСОБА_1 від 03.04.2015 року в частини зазначення "в період проходження служби при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків" та зобов'язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Харківській області внести зміни до п. 3 вказаного висновку зазначивши "в період проходження служби при виконанні службових обов'язків" .

Визнано не чинним п.4 висновку службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень працівниками ГУМВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_4 та молодшим сержантом ОСОБА_1 від 03.04.2015 року, в частині, що стосується ОСОБА_1 та зобов'язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Харківській області внести в нього зміни із визначення остаточної кваліфікації тілесних ушкоджень ОСОБА_1

Визнано не чинним висновок акту розслідування групового нещасного випадку, що стався 06.03.2015 року, від 10.04.2015 року, за формою Н-5* щодо надання остаточної кваліфікації тілесних ушкоджень в частині, що стосується ОСОБА_1 та складання акту за формою Н-1*.

Зобов'язано Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Харківській області скласти акт розслідування групового нещасного випадку, що стався 06.03.2015 року, за формою Н-1* стосовно ОСОБА_1

Зобов'язано Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Харківській області внести до послужного списку ОСОБА_1 запис щодо її поранення, отриманого в результаті групового нещасного випадку, що стався 06.03.2015 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції безпідставно зобов'язано відповідача внести зміни до п. 3 висновку та зазначити, що позивач знаходилась при виконанні службових обов'язків. Вважає, що з урахуванням положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, крім того суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Визнаючи факт отримання позивачем, тілесних ушкоджень при виконанні службових обов'язків суд втрутився у дискреційні повноваження органу державної влади. Судом безпідставно визнано не чинним п. 4 висновку службового та зобов'язано Ліквідаційну комісію ГУМВС України внести в нього зміни із визначення остаточної кваліфікації тілесних ушкоджень ОСОБА_1 На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває і наразі неможливо визначити остаточну кваліфікацію тілесних ушкоджень. Судом визнано не чинним висновок акту розслідування групового нещасного випадку, що стався 06.03.2015 року, від 10.04.2015 року за формою Н-5* щодо надання остаточної кваліфікації тілесних ушкоджень в частині, що стосується ОСОБА_1 та складання акту за формою Н-1* та зобов'язано Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Харківській області скласти акт розслідування нещасного випадку, що стався 06.03.2015, за формою 11-1 * стосовно ОСОБА_1 Дане твердження суду є також помилковим, оскільки відповідно до п.п. 2.2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі Порядок), затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки які сталися з працівниками в період проходження служби при виконання службових обов'язків. Щодо внесення запису до послужного списку зазначає, що пунктом 3.2.9 Правил оформлення і ведення особових справ працівників ОВС передбачених Інструкцією з організації обліку кадрів в системі МВС України затвердженої наказом МВС України від 30.12.2005 №1276 передбачено, що в послужний список заносяться відомості про поранення, контузії та інші травми отримані в період бойових дій на підставі документів, виданих лікувальними установами, військовими частинами та архівами. В абзаці 2 п.3.1. Правил оформлення і ведення особових справ працівників ОВС вказано, що унесення до послужного списку відомостей, не передбачених його формою забороняється. Проте, суд зобов'язав Ліквідаційну комісію внести до послужного списку ОСОБА_1 запис щодо її поранення, отриманого в результаті групового нещасного випадку, що стався 06.03.2017.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що 03.04.2015 року посадовими особами Головного управління МВС України у Харківській області, на підставі наказу від 11.03.2015 року № 300 "Про призначення службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень працівниками ГУМВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_4 та молодшим сержантом міліції ОСОБА_1", складено Висновок службового розслідування.

Зазначеним Висновком в частині, що стосується позивача, визначено, що 06.03.2014 року капітан міліції ОСОБА_1, 1980 р.н., отримала: мінно-вибухове поранення, відкриту травму грудної клітини, проникаюче осколкове поранення грудної клітини з розривом лівої легені, множинні поранення м'яких тканин грудної клітини та спини, травматичний шок в період проходження служби при обставинах, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків; остаточну кваліфікацію отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, відповідно до вимог наказу МВС України від 27.12.2002 року №1346, визначити після прийняття рішення за кримінальним провадженням № 0000030.

Окрім того, з наявного в матеріалах справи Акту розслідування групового нещасного випадку встановлено, що нещасний випадок стався 06.03.2015 приблизно о 11 годині 45 хвилин з командиром батальйону ПСМОП "Слобожанщина" ГУМВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_4 та міліціонером взводу № 1 роти №1 БПСМОП "Харків-1" ГУМВС України в Харківській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_1, від 10.04.2015 року, складеного за формою Н-5*, проведено розслідування.

У вказаних Висновку від 03.04.2015р. та Акті від 10.04.2015р. встановлено обставини нещасного випадку, а саме: 06.03.2015 приблизно о 12 годині 35 хвилин до чергової частини ГУМВС України в Харківській області з Московського РВ ХМУ надійшла інформація про те, що 6 березня 2015 року об 11 годині 45 хвилин до вказаного РВ надійшло повідомлення чергового ДСНС в Харківській області про вибух в районі будинку № 2 по вул. Познанська (Московський район) м. Харкова автомобіля "Фольксваген - Транспортер", д/н НОМЕР_1, 1999 року випуску, білого кольору (транспортний засіб зареєстрований на ОСОБА_1)

Розслідуванням встановлено, що під час вибуху у вищезазначеному автомобілі перебували у якості водія капітан міліції ОСОБА_4 та молодший сержант міліції ОСОБА_1

У зазначеному акті з пояснень ОСОБА_4, вбачається, що він 05.03.2015 приблизно о 22 годині, як завжди, поставив автомобіль на парковку біля супермаркету "Посад" навпроти свого дому. Вранці, 06.03.2015 о 07:00, за ним додому приїхав на службовому автомобілі заступник БПСМОП лейтенант міліції ОСОБА_6 та вони о 08:00 прибули до БПСМОП для проведення інструктажу добового наряду та проведення наради з керівним складом батальйону. О 10:30 ОСОБА_6 відвіз його додому, де він з дружиною сіли до її автомобілю "Фольксваген - Транспортер" та вирушили у БК міліції на святкові заходи, присвячені 8 Березня. Проїжджаючи повз будинку №2 по вул. Познанській, пролунав вибух їх автомобіля.

Внаслідок вибуху ОСОБА_4 та ОСОБА_1 отримали мінно- вибухові поранення та в тяжкому стані були доставлені до ХМКЛШНМД ім. проф. А.І. Мєщанінова. ОСОБА_4 госпіталізований з діагнозом: мінно - вибухові поранення, відкриті осколкові поранення правої плечової кістки, множинні осколкові поранення правої верхньої кінцівки, правою стегна, чужорідні тіла в правій верхній кінцівці.

ОСОБА_1 госпіталізована з діагнозом: мінно-вибухове поранення, відкрита травма грудної клітини, проникаюче осколкове поранення грудної клітини з розривом лівої легені, множинні поранення м'яких тканин грудної клітини та спини, травматичний шок.

За попередніми висновками спеціалістів вибухотехніків НДЕКЦ при ГУМВС в області під автомобілем ОСОБА_1 було встановлено дві спеціальні прилипаючи міни (СПМ), маса вибухової речовини 1 кг тротилу.

Подію зареєстровано у Московського РВ ХМУ до ЖЄО за № 5396. 06.03.2015 за вказаним фактом прокуратурою Московського району м. Харкова внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження за №0000030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України (замах на вбивство працівника правоохоронного органу чи його близьких родичів у зв'язку з виконанням цим працівником службових обов'язків)

У Висновку від 03.04.2015р. також вказано, що молодший сержант міліції ОСОБА_1, згідно з даними графіку несення служби на березень 2015 року розрахунку сил та засобів, журналу видання табельної вогнепальної зброї БПСМОП ГУМВС в Харківській області, 06.03.2015 знаходилась поза службою (вихідний день, після чергування).

Висновками Акту від 10.04.2015р. вирішено, що питання кваліфікації нещасного випадку та складання актів за формою Н-1*(НТ*) відповідно до вимог наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 "Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України" буде прийнято після прийняття рішення прокуратурою Московського району м. Харкова за кримінальним провадженням внесеним до ЄРДР 06.03.2015 за № 0000030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, в ході розслідування нещасного випадку діяв не в спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим порушив законні права позивача, які підлягають поновленню. При винесенні та затвердженні висновків оскаржуваних рішень відповідачем порушено вимоги Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав :

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про міліцію" № 565-Х11 від 20.12.1990 року, що діяв під час спірних правовідносин працівники міліції перебувають під захистом держави, що здійснюється в порядку і випадках, передбачених законом.

Держава гарантує захист життя, здоров'я, честі, гідності, житла, майна працівника міліції, членів його сім'ї та близьких родичів від злочинних посягань та інших протиправних дій.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року N 1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі-Порядок).

Так, відповідно до п.1.3. Порядку розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Пунктом 1.4. Порядку визначено, що розслідування та облік аварій в органах і підрозділах внутрішніх справ, а також професійних захворювань, що сталися з військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів, особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (далі - працівники), відбувається згідно з діючими нормативно-правовими актами.

Розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки) пункт 2.1. Порядку.

Відповідно до пункту 4.1., 4.2 Порядку спеціальному розслідуванню підлягають: випадки загибелі працівників; групові нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від тяжкості ушкодження їх здоров'я; випадки смерті в підрозділі; випадки зникнення працівників; нещасні випадки з тяжкими наслідками, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого (за рішенням служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України).

Про груповий нещасний випадок (у тому числі поранення), випадок загибелі працівника, випадок природної смерті в підрозділі, а також про випадок зникнення працівника керівник підрозділу зобов'язаний негайно (у встановленому порядку) направити повідомлення за встановленою формою (додаток 8): черговій частині органу, до сфери управління якого належить підрозділ; відповідному органу прокуратури за місцем виникнення нещасного випадку; відповідній службі державного нагляду за охороною праці системи МВС України (служба охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС терміново повідомляє відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС); відповідній СЕС системи МВС України - у разі виявлення гострих професійних захворювань (отруєнь); відповідному органу з питань захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та іншим органам (у разі необхідності). Зазначені органи (організації) повідомляють про відповідну подію свої вищі органи (організації ) згідно з установленим порядком.

Матеріалами справи встановлено, що наказом ГУ МВС України у Харківській області №300 від 11.03.2015 року, призначено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень працівниками ГУМВС України у Харківській області капітаном міліції ОСОБА_4 та молодшим сержантом міліції ОСОБА_1

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року N 230 затверджено Інструкцію "Про порядок проведення службових розслідувань" (далі - Інструкція), яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

"Службове розслідування" - це комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин; особи РНС - особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Пунктом 2.2. Інструкції визначено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником, у тому числі, у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення; 2.2.6. Загибелі або травмування особи РНС.

У Московському РВ ХМУ ГУМВС у Харківській області у ЖЄО зареєстровано зазначену подію за № 5396 від 06.03.2015 року та відкрито кримінальне провадження № 0000030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

Наказом ГУМВС в області від 11.03.2015 року № 300 призначено проведення службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень працівниками ГУМВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_4 та молодшим сержантом міліції ОСОБА_1

Відповідно до п. 8.1. Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Пунктом 8.4. Інструкції № 230 встановлено, що у резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у п. 4 Висновку службового розслідування від 03.04.2015 р., призначеному та проведеному згідно Інструкції №230, комісія відповідно до приписів вказаної Інструкції, повинна була вказати кваліфікацію отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_1, а не відкладати визначення кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, після прийняття рішення за кримінальним провадженням № 0000030.

Щодо п. 3 Висновку від 03.04.2015 року, в якому вказано, що 06.03.2014 молодший сержант ОСОБА_1, 1980 р.н., отримала: мінно-вибухове поранення, відкриту травму грудної клітини, проникаюче осколкове поранення грудної клітини з розривом лівої легені, множинні поранення м'яких тканин грудної клітини та спини, травматичний шок в період проходження служби при обставинах, не пов'язаних з виконанні службових обов'язків, слід зазначити наступне.

Як вбачається з описової частини вказаного Висновку, 06.03.2014 ОСОБА_4 з дружиною сіли до її автомобілю "Фольксваген - Транспортер" та вирушили у БК міліції на святкові заходи, присвячені 8 Березня. Проїжджаючи повз будинку №2 по вул. Познанській, пролунав вибух їх автомобіля.

Також вказано, що молодший сержант міліції ОСОБА_1, згідно з даними графіку несення служби на березень 2015 року розрахунку сил та засобів, журналу видання табельної вогнепальної зброї БПСМОП ГУМВС в Харківській області, 06.03.2015 знаходилась поза службою (вихідний день, після чергування). Вказану обставину позивач не заперечувала, однак зазначила, що 06.03.2014 перебуваючи після чергування, о 11 год. 45 хв. направлялася до будинку Культури міліції на святковий концерт, присвячений 8 Березня, куди була запрошена. Вказана обставина, також встановлена у Висновку службового розслідування від 03.04.2014р. та Акті розслідування групового нещасного випадку від 10.04.2015р., також зазначено, що ОСОБА_1 знаходилась у форменому одязі спецпідрозділів МВС України.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що Інструкцією № 230 у Висновку службового розслідування, взагалі не передбачено встановлення питання чи перебувала особа в період проходження служби чи поза її межами при обставинах, пов'язаних або не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, а також не встановлені критерії за якими можна зробити вказані висновки. Водночас, у п. 3.9. Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346 (в редакції, що діяла на час отримання тілесних ушкоджень) встановлено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби під час: перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час; прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням керівника.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що 06.03.2014 ОСОБА_1 прямуючи до будинку Культури міліції на святковий концерт, присвячений 8 Березня, за дорученням керівника, перебувала при виконанні службових обов'язків.

Крім того, відповідно до п.1.3. Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року N 1346(далі - Порядок №1346) розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Пунктом 1.4. Порядку визначено, що розслідування та облік аварій в органах і підрозділах внутрішніх справ, а також професійних захворювань, що сталися з військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів, особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (далі - працівники), відбувається згідно з діючими нормативно-правовими актами.

Розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки) пункт 2.1. Порядку.

Пунктом 4.1. Порядку визначено, що спеціальному розслідуванню підлягають: випадки загибелі працівників; групові нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від тяжкості ушкодження їх здоров'я; випадки смерті в підрозділі; випадки зникнення працівників; нещасні випадки з тяжкими наслідками, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого (за рішенням служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України).

У п. 4.2. Порядку вказано, що про груповий нещасний випадок (у тому числі поранення), випадок загибелі працівника, випадок природної смерті в підрозділі, а також про випадок зникнення працівника керівник підрозділу зобов'язаний негайно (у встановленому порядку) направити повідомлення за встановленою формою (додаток 8): черговій частині органу, до сфери управління якого належить підрозділ; відповідному органу прокуратури за місцем виникнення нещасного випадку; відповідній службі державного нагляду за охороною праці системи МВС України (служба охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС терміново повідомляє відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС); відповідній СЕС системи МВС України - у разі виявлення гострих професійних захворювань (отруєнь); відповідному органу з питань захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та іншим органам (у разі необхідності). Зазначені органи (організації) повідомляють про відповідну подію свої вищі органи (організації ) згідно з установленим порядком.

Відповідно до п. 4.3. зазначеного Порядку, спеціальне розслідування групового нещасного випадку, нещасного випадку зі смертельним наслідком, випадку зникнення працівника підрозділу організовує наказом (розпорядженням) керівник органу, до сфери управління якого належить цей підрозділ.

До складу комісії із спеціального розслідування включаються заступник керівника органу, до сфери управління якого належить цей підрозділ (голова комісії) та представники: служб внутрішньої безпеки та розслідувань, державного нагляду за охороною праці системи МВС України, управління (відділу) роботи з персоналом, органу, до сфери управління якого належить підрозділ, керівник підрозділу, де стався випадок. У разі необхідності до складу комісії включаються представники інших підрозділів. При груповому нещасному випадку (у тому числі поранення), коли серед постраждалих є працівник, що працює за наймом, до складу комісії зі спеціального розслідування включаються, за погодженням, представники територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що трапився під час виконання оперативно-розвідувальних завдань, ліквідації масових безпорядків, за рішенням керівника органу, до сфери управління якого належить підрозділ може мати інший склад.

Залежно від конкретних умов (характеру і можливих наслідків аварії тощо) до складу комісії можуть включатися представники інших відомств, місцевого органу виконавчої влади, профспілкових організацій, членами яких є потерпілі.

Керівником ГУМВС України в Харківській області видано наказ від 23.03.2015 року № 355, яким затверджено склад комісії для розслідування нещасного випадку.

Протоколом №2 від 08.04.2015 року засідання комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку, вирішено без посилання на будь - які нормативні акти, що питання кваліфікації нещасного випадку та складання актів за формою Н-1*(НТ*) відповідно до вимог наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 "Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України" буде прийнято після прийняття рішення прокуратурою Московського району м. Харкова за кримінальним провадженням внесеним до ЄРДР 06.03.2015 за №0000030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, аналогічні висновки вказані і в Акті.

Відповідно до п. 3.8. Порядку Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю;

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Згідно додатку 4 до Порядку № 1346 у Висновку акту Н-5* зазначаються особи, у тому числі потерпілий, чиї дії або бездіяльність призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення). Перелічуються конкретні порушення вимог законодавчих і нормативно-правових актів про охорону праці, посадових інструкцій тощо (із зазначенням статей, параграфів та пунктів).

У разі, коли порушення допущено працівниками іншого підрозділу або сторонньою особою, цей факт обов'язково зазначається в цьому пункті.

Наприкінці розділу подаються пропозиції щодо притягнення до відповідальності осіб, унаслідок дій або бездіяльності яких стався нещасний випадок.

Зазначається один з таких висновків про нещасний випадок (у тому числі поранення), а саме:

- нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків;

- нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків;

- нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.

Крім того, у висновку зазначається, що складається акт за формою Н-1* або НТ*. Наприкінці акта робиться запис про зустріч членів комісії з розслідування з потерпілими або членами їх сімей, розгляд на місці питань надання соціальної і матеріальної допомоги, роз'яснення потерпілим та членам їх сімей їхніх прав відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 4.5. Порядку визначено, що спеціальне розслідування нещасних випадків (у тому числі поранень) проводиться протягом не більше 10 робочих днів. У разі необхідності встановлений термін може бути продовжений керівником органу, який призначив розслідування.

За результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5*, а також оформляються інші матеріали, передбачені пунктом 4.13 цього Порядку, у тому числі карта обліку професійного захворювання на кожного потерпілого, якщо нещасний випадок пов'язаний з гострим професійним захворюванням (отруєнням).

В акті спеціального розслідування нещасного випадку, який стався внаслідок аварії, зазначаються категорія аварії та розмір заподіяної під час цієї аварії матеріальної шкоди.

Акт спеціального розслідування підписується головою і всіма членами комісії із спеціального розслідування. У разі незгоди зі змістом акта член комісії у письмовій формі викладає свою окрему думку.

Акт за формою Н-1* (НТ*) на кожного потерпілого складається відповідно до акта спеціального розслідування у двох примірниках, підписується головою та членами комісії із спеціального розслідування і затверджується керівником вищого підрозділу протягом доби після одержання цих документів.

Судом з наданого до матеріалів справи акту розслідування групового нещасного випадку, що стався 06.03.2015 приблизно о 11 годині 45 хвилин з командиром батальйону ПСМОП "Слобожанщина" ГУМВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_4 та міліціонером взводу № 1 роти №1 БПСМОП "Харків-1" ГУМВС України в Харківській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_1 за формою Н-5*, складений 10.04.2015 року встановлено, що перевірка проведена у період з 23.03.2015 року по 10.04.2015 року. У висновку акту вказано, що питання кваліфікації нещасного випадку та складання актів за формою Н-1*(НТ*) відповідно до вимог наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 " Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України " буде прийнято після прийняття рішення прокуратурою Московського району м. Харкова за кримінальним провадженням внесеним до ЄРДР 06.03.2015 за № 0000030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у п. 6 Акту від 10.04.2015 року за формою Н-5*, комісією з розслідування групового нещасного випадку, в порушення Порядком № 1346 не зроблені остаточні висновки передбачені вказаним Порядком.

Крім того, відповідно до приписів вищезазначеного Порядку, керівник підрозділу повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1* (НТ*) протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підрозділу, - протягом доби після одержання необхідних матеріалів, тобто відповідач протягом доби після одержаних матеріалів, повинен був на дотримання вимог цього порядку скласти акт формою Н-1* (НТ*) на кожного потерпілого у тому числі на ОСОБА_9.

Позивачем у ході судового засідання зазначено, що відповідачем у порушення приписів Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, актів за формою Н-1* та НТ* не складалися.

Під час судового розгляду справи відповідачем до матеріалів адміністративної справи не надано ані акту за формою Н-1*, ані акту за формою НТ*.

Доказів, які б підтверджували продовження терміну спеціального розслідування нещасних випадків (що зумовлюють відстрочення складання згаданих актів), відповідачем також не надано.

Крім того, як свідчать матеріали справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2017р. витребувано у Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області, належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1. (а.с. 105-106)

Відповідачем матеріали службового розслідування до суду не надані, посилаючись на їх відсутність через ліквідацію МВС.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі ліквідації підрозділу, акти розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акти за формою Н-1* (НТ*) підлягають передачі правонаступникові, який бере на облік ці нещасні випадки, а в разі його відсутності - до відповідного архіву (п.3.17. Порядку).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності визнання нечинним п. 4 висновку службового розслідування та зобов'язання відповідача внести в нього зміни із визначенням остаточної кваліфікації ОСОБА_1

Відносно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача занести відомості про поранення до послужного списку останнього, судом встановлено наступне.

У матеріалах справи наявні письмові звернення ОСОБА_1 до ГУ НП у Харківській області стосовно внесення до особової справи та послужного списку відомостей про поранення під час проходження служби в ОВС керівником УКЗ ГУНП в Харківській області.

Листом від 05.02.2017 року ОСОБА_1 на її неодноразові звернення надано відповідь, зі змісту якої вбачається, що після прийняття остаточного рішення за кримінальним провадженням буде розглянуто питання про внесення до послужного списку особової справи відомостей про отримання нею поранення.

Пунктом 3 Інструкції з організації обліку кадрів у системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 30.12.2005 року № 1276, визначено порядок оформлення та ведення особових справ, що складається з п'яти частин, у яких зберігаються: у першій частині - послужний список (додаток 2), висновки комісії по визначенню вислуги років для виплати надбавки за вислугу років, про підтвердження окремих періодів служби, довідка ф. 1.

Послужний список - це документ, що відображає проходження служби особами рядового і начальницького (офіцерського) складу органів внутрішніх справ. Він складається на підставі паспортних відомостей, перевіреної анкети, автобіографії, військового квитка, трудової книжки, наказів та інших документів кандидата на службу.

Внесення до послужного списку відомостей, не передбачених його формою, забороняється.

Згідно п. 3.2.9. зазначеної Інструкції, до пункту 13 заносяться відомості про поранення, контузії та інші травми, отримані в період бойових дій на підставі документів, виданих лікувальними установами, військовими частинами та архівами.

Згідно з ст.79 Закону України "Про Національну поліцію" проходження служби поліцейським відображається в його особовій справі.

До особової справи вноситься автобіографічна інформація поліцейського та членів його сім'ї, інформація про проходження служби, трудову діяльність та інша інформація, що характеризує професійні, освітні та особисті якості особи, місце її проживання, а також інша необхідна інформація, визначена законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок формування та ведення особових справ поліцейських визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 12.05.2016 № 377 затверджений Порядку формування та ведення особових справ поліцейських. Згідно з розділом 1 вказаного Порядку особова справа є документом, в якому відображається проходження служби поліцейським.(п.2) До особової справи вноситься автобіографічна інформація поліцейського та членів його сім'ї, інформація про проходження служби, трудову діяльність та інша інформація, що характеризує професійні, освітні та особисті якості особи, місце її проживання, а також інша необхідна інформація, визначена законом та іншими нормативно-правовими актами. (п.3) Особові справи поліцейських формуються та ведуться підрозділами кадрового забезпечення органів та підрозділів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), за встановленою формою.(п.4)

Відповідно до розділу 2 Порядку особова справа поліцейського складається з п'яти частин, у яких зберігаються: 1) у першій частині - послужний список (додаток 2)

Відповідно до п. 6 Р.3 Порядку внесення до особових справ змін та доповнень, що не підтверджені відповідними документами, не допускається.

Згідно з додатком 2 до вказаного Порядку у п. 14 послужного списку зазначаються поранення, травми і контузії, отримані під час виконання службових обов'язків (характер поранення, коли і де отримано).

Наказом № 37 о/с від 07.11.2015р. ОСОБА_1 призначена на посаду сержанта поліції (в порядку переатестації).

Висновком судово-медичної експертизи встановлено, що наявні у ОСОБА_1 ушкодження утворилися внаслідок дії металевих осколків при вибуховій травмі. Пунктом 3 службового розслідування від 03.04.2015 року встановлено, що саме в період проходження служби ОСОБА_1 отримала: мінно-вибухове поранення, відкриті осколкові поранення правої плечової кістки, множинні осколкові поранення правої верхньої кінцівки, правого стегна, чужорідні тіла в правій верхній кінцівці.

Таким чином, з урахування вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача наявні підстави для внесення до послужного списку ОСОБА_1 запису щодо її поранення, отриманого в результаті групового нещасного випадку, що стався 06.03.2015 року, на підставі Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 № 377.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Законний інтерес - це юридичний інтерес, що заснований на законі і випливає з нього, схвалюється ним, хоча і не закріплений у конкретних правових нормах. Так можна говорити про загальні законні інтереси осіб - учасників адміністративного процесу (досягнення юридично значущого результату, прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі) і персоніфіковані законні інтереси (інтерес особи у встановленні конкретних фактів, що доводять його невинність у вчиненні адміністративного правопорушення або обґрунтовують його позицію у зв'язку зі зверненням у компетентний державний орган).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний акт розслідування Н-5* та бездіяльність відповідача щодо не прийняття на його підставі акту за формою Н- 1* є такими, що мають правове значення, а отже, є рішеннями у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, а позовні вимоги щодо їх оскарження підлягають задоволенню.

Відносно доводів апелянта, що зобов'язуючи відповідача внести зміни до п. 3 службового висновку суд втрутився у дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Колегія суддів зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов'язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною 2 статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 3 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження..

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав), але й фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав).

Пунктом 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, аналіз наведених норм дає колегії суддів підстави для висновку, що кожному гарантується право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов'язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений повноваженнями, зокрема, щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії, або ж прийняти рішення, і це прямо вбачається з пункту 2 частини 4 статті 105 та пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв'язку зі статтями 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов'язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав. Це означає, що належним є такий спосіб захисту, який гарантує поновлення саме порушеного права.

При цьому судовою колегією враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки ефективним засобом захисту порушеного права у розумінні статті 13 Конвенції є забезпечення відновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, то судове рішення має містити зміну обсягу прав та забезпечення їх примусової реалізації.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивач отримав поранення не під час бойових дій, тому внесення відомостей про поранення до послужного списку буде порушенням п. 3.1 Правил оформлення і ведення особових справ працівників ОВС, оскільки у своїй відповіді від 05.02.2017, як на підставу відмови відповідач посилався лише на відсутність остаточного процесуального рішення по кримінальній справі.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2017р. по справі № 820/2847/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 18.12.2017 р.