Справа № 802/438/17-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/438/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

14 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника відповідача Данильченка В.В.

представника третьої особи Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 17.10.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В свою чергу третьою особою також подано апеляційну скаргу в якій вона просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити, решта осіб у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Постановою районного суду м. Вінниці від 14.01.2011 у справі № 2-а-208/11, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.02.2012, задоволено позов ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі. Зокрема, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці щодо недоплати ОСОБА_4 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.01.2006 по 20.06.2010; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці нарахувати та сплатити позивачу щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.01.2006 по 20.06.2010.

Зважаючи на тривале невиконання державою Україна рішення суду, ОСОБА_4 подав заяву в Європейський суд з прав людини, яка була задоволено (справа "Юрій Олексійович Щічка проти України і 572 інших заяв" № 64511/12 від 19.11.2015).

19.11.2015 Європейський суд з прав людини ухвалив остаточне рішення щодо схвалення умов односторонньої декларації у справі "Юрій Олексійович Щічка проти України та 572 інші заяви" Вказаним рішенням Європейський суд об'єднав заяву ОСОБА_4 та 572 інші заяви, подані проти України іншими заявниками.

Відповідно до вказаного рішення Європейського суду Уряд України повинен протягом трьох місяців сплатити кожному заявнику 1000 євро, що є відшкодуванням матеріальної і моральної шкоди та судових і інших витрат, а також виконати рішення національних судів, які ще підлягають виконанню. У випадку несплати цих сум протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов'язався сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано гри відсоткові пункти.

22.12.2015 з Європейського суду з прав людини надійшло повідомлення про ухвалення ним рішення у справі "Юрій Олексійович Щічка проти України та 572 інші заяви" та зазначено, що протягом трьох місяців від цієї дати рішення має бути виконано.

20.01.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. за наслідками розгляду Службової записки в.о. Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 04.01.2016 №704/12.0.1-48-16 про виконання рішення №64511/12 від 19.11.2015 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№49862518.

В подальшому, Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України було підготовлено та направлено до Державної казначейської служби України заяву та банківські реквізити стягувача - ОСОБА_4 для перерахування коштів.

Платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 01.03.2016 № 1187 на користь позивача перераховано кошти у розмірі 29500,82 грн. (гривневий еквівалент 1000 євро згідно з курсом Національного банку України).

06.05.2016 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. направив лист від 06.05.2016 №387/20.1/23с ОСОБА_4 щодо надання на адресу відділу документів по рішенню національного суду, яке стало підставою для звернення до Суду.

04.10.2016 державний виконавець виніс Пенсійному фонду України вимогу №387/23 від 04.10.2016 №387/20.1/2, відповідно до якої з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача ОСОБА_4 зобов'язано Пенсійний фонд України у триденний строк з моменту отримання даної вимоги повідомити відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повне чи часткове виконання постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.01.2011 у справі №2а-208/11 з наданням підтверджуючих документів та зазначенням суми перерахунку; у разі якщо рішення національного суду не виконано, його виконання повинно знаходитись на постійному контролі в управлінні Пенсійного фонду України у Ленінському районні м. Вінниці та Пенсійному фонді України до повного його виконання.

В цей же день 04.10.2016 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. виніс вимогу №387/23 від 04.10.2016 №387/20.1/2 Державній казначейській службі України, відповідно до якої з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача ОСОБА_4, зобов'язано Державну казначейську службу України у триденний строк з моменту отримання даної вимоги повідомити відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про наявність постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.01.2011 №2а-208/11 в Реєстрі рішень для подальшого його виконання у спосіб, передбачений Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03,09.2014. Крім того, зазначив про обов'язок у разі наявності постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.01.2011 №2а-208/11 в Реєстрі рішень повідомити відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повне або часткове виконання вищевказаного рішення суду.

23.12.2016 Пенсійний фонд України надав письмову відповідь №42018/07-10 (яка надійшла до Міністерства юстиції України 28.12.2016) на вимогу державного виконавця від 04.10.2016 №387/23. У вказаній письмовій відповіді Пенсійний фонд України просив закінчити виконавче провадження, відкрите на виконання рішення Європейського суду з прав людини №ї64511/12 від 19.11.2015 у справі "Юрій Олексійович Щічка проти України та інші 572 заяви" стосовно ОСОБА_4 щодо виконання постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.01.2011 у справі №2а-208/11, у зв'язку з фактичним та в межах повноважень виконанням управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці рішення суду.

Постановою головного державного виконавця від 03.03.2017 виконавче провадження №49862518 з примусового виконання Рішення Європейського суду з прав людини "Юрій Олексійович Щічка проти України та 572 інші заяви" №64511/12 від 19.11.2015 закінчене на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ та частини п'ятої статті 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Супровідним листом від 03.03.2017 № 387/20.1/23 вказана постанова державного виконавця направлена ОСОБА_4

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про виконавче провадження", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно п. 9 ч. 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV (чинного на момент відкриття виконавчого провадження) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, в тому числі рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (Закон № 3477-15).

При цьому, відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995_004 ) і протоколів ( 994_535, 994_059, 994_802, 994_804, 994_170, 994_171, 994_536, 994_537, 994_180, 994_527 ) до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулюються Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від від 23.02.2006 № 3477-IV ( далі - Закон № 3477-IV).

Згідно ч.1 ст. 1 Закону № 3477-IV, Рішення - а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995_004 );

б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України; в) рішення Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання у справі проти України; г) рішення Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

Стягувач - а) особа, за заявою якої Європейським судом з прав людини постановлено Рішення; б) її представник, правонаступник; в) особа (група осіб), на користь якої рішенням Європейського суду з прав людини визначено обов'язок України в міждержавній справі.

Відшкодування - а) сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995_004 ); б) визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь Стягувача.

За змістом статей 2-3 Закону № 3477-IV, є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, виконання рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ), іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 3477-15 протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного орган представництва готує та надсилає для опублікування в газеті "Урядовий кур'єр" стислий виклад Рішення українською мовою, який має включати: а) офіційну назву Рішення мовою оригіналу та в перекладі українською мовою; б) номер заяви до Суду; в) дату постановлення Рішення; г) стислий виклад фактів у справі; д) стислий виклад питань права; е) переклад резолютивної частини Рішення.

Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає стислий виклад Рішення Стягувачеві, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, всім державним органам, посадовим особам та іншим суб'єктам, безпосередньо причетним до справи, за якою постановлено Рішення.

За змістом положень статті 7 Закону № 3477-15, протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження. Неподання Стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення.

Статтею 8 Закону № 3477-15, встановлено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

З аналізу зазначеного слідує, що порядок виконання рішень Європейського суду з прав людини в України визначений Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", яким в свою чергу передбачена певна процедура, тобто послідовність дій зокрема державних органів спрямована на виконання відповідного рішення Європейського суду.

Згідно вказаного Закону, виконання такого рішення, а саме виплата відшкодування Стягувачеві здійснюється у тримісячний строк з моменту набрання Рішенням статусу остаточного або у строк встановлений у рішення, при цьому за порушення встановленого строку на суму відшкодування нараховується пеня встановлена таким Рішенням.

Водночас колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що з комплексного аналізу вказаних норм виходить, що нарахування пені за невиконання Рішення здійснюється саме за прострочення виплати відшкодування (сатисфакції) на розмір його суми виходячи з розміру пені встановленої самим рішенням, однак не за прострочення виконання самого рішення національного суду, а тому твердження позивача з цього приводу є безпідставними, що як наслідок свідчить про обґрунтованість викладених у апеляційній скарзі доводів відповідача з цього приводу.

Згідно з матеріалами справи, відповідне Рішення стосовно позивача набуло статусу остаточного 19.11.2015 року, при цьому відповідно до його змісту на користь позивача протягом трьох місяців підлягає сплаті сатисфакція у розмірі 1000 євро, а у випадку прострочення строку виплату вказаної суми уряд зобов'язаний буде сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано гри відсоткові пункти.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, грошові кошти у розмірі 29500,82 грн. (еквівалент 1000 євро) належної позивачу сатисфакції перераховані йому (Стягувачу) лише 01.03.2016 року відповідно до платіжного доручення Міністерства юстиції України № 1187.

Таким чином, вказане свідчить про фактичне прострочення виплати позивачеві належної йому суми відшкодування, та враховуючи виплату 01.03.2016 року лише суми, що є еквівалентом 1000 євро, як наслідок не виплати позивачу суми пені за прострочення строку виплати самого відшкодування ( 1000 євро).

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону № 3477-15, виконання Рішення це - а) виплата Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.

Відповідно матеріалам справи, приймаюче оскаржуване рішення відповідач керуючись до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, зазначив, що "Рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 1187 від 01.03.2016 у розмірі 29500,82 грн. (еквівалент 1000 євро) та платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 28 від 17.02.2017 перерахована заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 33752,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням обставин справи та відсутності факту повного виконання Рішення у зв'язку із не виплатою пені за не своєчасну виплату суми відшкодування Рішення стосовно позивача фактично виконано не було, а тому вважає, що державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження помилково дійшов висновку про наявність підстав та можливість закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з його виконавчим документом.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності посилань позивача на невиконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у зв'язку із нарахування і виплатою позивачу пенсії у значно меншому розмірі відповідно до постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210, оскільки з врахування встановленої практики Європейського суду відповідне рішення підлягає виконанню до моменту внесення у чинне законодавство змін , що встановлюють новий порядок в даному випадку обчислення та нарахування соціальних виплат.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційних скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 грудня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.