Справа № 734/3729/17
Суддя: Бараненко С. М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/55/17 Справа № 734/3729/17
ПОСТАНОВА

іменем України

12 грудня 2017 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді: Бараненко С.М.,
за участю:
секретаря судових засідань Москалюк О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець справу адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Чернігівській області, третя особа Чернігівський обласний військовий комісаріат про визнання дій не правомірними та зобов`язання вчинити певні дії щодо перерахунку та виплати пенсії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ в Чернігівській області, третя особа: Чернігівській обласний військовий комісаріат, в якому просить:

визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у вчиненні відповідних дій для перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі його заяви про перерахунок пенсії від 04 жовтня 2017 року з урахуванням грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань та грошової допомоги при звільненні з військової служби протиправною;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань у розмірі 13316 грн. 74 коп, грошової допомоги для оздоровлення у розмірі 14875 грн. 00 коп., грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 88329 грн. 87 коп. та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених коштів, заборгованість по пенсії починаючи з 15 серпня 2017 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в подальшому виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань у розмірі 13316 грн. 74 коп., грошової допомоги для оздоровлення у розмірі 14875 грн. 00 коп., грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 88329 грн. 87 коп. без обмеження кінцевої дати;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати, протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але попередньо надав суду заяву в якій просить адміністративний позов розглядати у його відсутності.

Представник Головного управління ПФУ в судове засідання не з`явився, надавши заперечення проти позову, в якому останні просять відмовити в позові.

Представник Чернігівського обласного військового комісаріата в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву в якій просить адміністративний позов розглядати у її відсутності.

У судовому засіданні були встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді викладача циклової комісії підготовки зенітних артилерійських підрозділів у військовому званні підполковника, маю статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу Командувача Сухопутними військами ЗС України (по особовому складу) від 23 червня 2017 року № 190 (додаток № 4) я був звільнений з військової служби у запас за пунктом «а» (за станом здоров`я) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 серпня 2017 року № 38 був виключений з 14 серпня 2017 року зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (додаток № 5).
Після звільнення з військової служби я перебуваю на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 як військовий пенсіонер та в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, з 15 серпня 2017 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі 65 % грошового забезпечення:
1. посадовий оклад -1030,00 грн.;
2.оклад за військове звання - 130,00 грн.;
3.надбавка за вислугу років (40%) - 464,60 грн.;
4.надбавка за виконання особливо важливих завдань - 824,60 грн.;
5.надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці -109,16 грн.;
6.премія-4160,98 грн.
В жовтні 2017 року Позивач дізнався, що розмір його пенсійного забезпечення повинен визначатись виходячи з грошового забезпечення до складу якого повинні включатись грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога при звільненні з військової служби.
Однак, розмір пенсії розрахований без зазначених виплат та пенсію ОСОБА_1 також отримує без врахування цих виплат.
02 жовтня 2017 року за № 724 військовою частиною НОМЕР_1 мені була видана довідка про розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення та грошової допомоги при звільненні з військової служби, які позивач отримав за останні 24 місяці перед місяцем звільнення з військової служби.
Відповідно до вказаної довідки, спірні виплати ОСОБА_1 отримував у наступних розмірах:
1. грошова допомога для оздоровлення -14875,00 грн.;
2. матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 13316,74
грн.;
3. грошова допомога при звільненні - 88329,87 грн.
Приймаючи до уваги, що пенсія ОСОБА_1 розрахована без урахування даних виплат, то її розмір є значно меншим за той на який я маю право відповідно до законодавства, що відповідно порушує його права та законні інтереси.
Таким чином, при виході на пенсію у серпні 2017 році позивачу невірно був встановлений розмір пенсії, що є підставою для перерахунку розміру пенсії для поновлення його в правах та законних інтересах.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262 (далі Закон № 2262) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Частиною 2 Закону № 2262 не передбачено якогось конкретного документу, який повинен подати пенсіонер для перерахунку пенсії. З аналізу ч. 2 Закону № 2262 випливає, що це може бути будь-який офіційний документ, який відповідає нормам законодавства щодо його оформлення, виданий уповноваженим на його видачу органом, містить інформацію, яка стосується порушеного питання, підпис керівника, гербову печатку, реєстраційний номер, дату видачі і тп. Таким чином, це може бути грошова відомість, виписка по банківській карті, розрахункова книжка, довідка чи будь- який інший документ, який підтверджує ті чи інші юридичні факти та який є підставою для перерахунку пенсії.
Крім того, аналізуючи ч. 2 ст. 63 Закону № 2262, випливає, що той чи інший додатковий документ, який дає право на підвищення пенсії подається до органу, який виплачує пенсію та уповноважений проводити перерахунок пенсії, тобто, в випадку ОСОБА_1 , на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Такий висновок ґрунтується на тому, що єдиним органом уповноваженим на виплату та перерахунок пенсії є відповідач.
04 жовтня 2017 року, в порядку досудового врегулювання спору, ОСОБА_1 звернувся на адресу відповідача з заявою про перерахунок пенсії у якій просив провести перерахунок пенсії з урахуванням грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільненні з військової служби. До вказаної заяви він додав оригінал довідки військової частини НОМЕР_1 від 02 жовтня 2017 року № 724, які підтверджують розміри та факт отримання їм гшової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Однак, 17 жовтня 2017 року за вих. № 1748/03/Л-12 Відповідач відмовив мені у перерахунку та подальшій виплаті пенсії з урахуванням вищезазначених спірних виплат. Свою відмову мотивував тим, що грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побітових питань та грошова допомога при звільненні з військової служби не являються ні грошовим забезпеченням, ні додатковими видами грошового забезпечення. Крім того відповідач у своїй відмові посилається на п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМ України від 13 лютого 2008 року № 45. Однак, даний Порядок на спірні правовідносини не поширюється у зв`язку з тим, що визначає порядок перерахунку пенсій у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців чи введення нових надбавок, доплат чи підвищень. У спірних правовідносинах збільшення грошового забезпечення не відбувалось, спірні виплати отримував при проходженні військової служби. Права порушені тим, що відбулось невірне призначення (обчислення розміру) пенсії, тобто не було враховано грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу при звільненні з військової служби. Жодних інших обставин, через які у відповідача не було можливості провести перерахунок пенсії відповідач не зазначив.
Бездіяльність Відповідача щодо вчинення дій для перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільненні оскаржує посилаючись на наступне.
Так, під час проходження військової служби, позивач отримував матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 13316,74 грн., грошову допомогу для оздоровлення у розмірі 14875,00 грн., грошову допомогу при звільненні у розмірі 88329,87 грн., що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2017 року за № 724.
Відповідно до ч. З ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262 пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсії за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Однак, всупереч ч. З ст. 43 та ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 2262 Відповідач пенсію по інвалідності не перерахував та виплачує без врахування грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільненні з військової служби, незважаючи на надану мною на його адресу довідку від 02 листопада 2017 року № 724 видану військовою частиною НОМЕР_1 .
Висновок Відповідача про те, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога при звільненні з військової служби не являються грошовим забезпеченням спростовуються наступним.

Так, відповідно до частини третьої статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови КМ України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі - Постанова № 393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Постановою КМ України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).
Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток №25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.
Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).
Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям грошової допомоги на оздоровлення визначені постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (даліІнструкція). Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту ЗО розділу XXX Інструкції).
Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу Ю<ХІІІ Інструкції).
Пунктом 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Таким чином, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що індексація, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога при звільненні відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464 з грошового забезпечення військовослужбовців утримується єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 2,6 % від грошового забезпечення.
Виходячи з вищевикладеного, призначена відповідачу пенсія підлягає перерахунку з урахуванням грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільненні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15, постанові Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року у справі № К/800/16045/15 та інших.
Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 237 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Визначаючи частиною 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» складові грошового забезпечення військовослужбовців та частиною 4 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» складові грошового забезпечення, які враховуються для обчислення розміру пенсії, законодавець не міг врахувати усі виплати, які проводяться військовослужбовцям, чи які будуть встановлені їм в майбутньому. Саме тому, складові грошового забезпечення військовослужбовців, які визначені у ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є вичерпними, як і у ч. 4 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 КУ перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у ЗС України (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99, від 20.03.2002р. № 5-рп/2002).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 лютого 2012 року № 21 -322а11.
Таким чином, Відповідачем у справі порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 щодо перерахунку та отримання пенсії, а саме невірне встановлення розміру пенсії та виплата пенсії у розмірі меншому за той на який він має право відповідно до законодавства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України № 2262 якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Таким чином, приймаючи до уваги норми ч. 2 ст. 63 Закону України № 2262 та те, що заява позивача про перерахунок пенсії Відповідачем була отримана у жовтні 2017 року, то перерахунок пенсії повинен бути здійснений за минулий час, а саме з 15 серпня 2017 року (день призначення пенсії).
Суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом верховенства права, відповідного до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Визначаючи частиною 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» складові грошового забезпечення військовослужбовців та частиною 4 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» складові грошового забезпечення, які враховуються для обчислення розміру пенсії, законодавець не міг врахувати усі виплати, які проводяться військовослужбовцям, чи які будуть встановлені їм в майбутньому. Саме тому, складові грошового забезпечення військовослужбовців, які визначені у ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є вичерпними, як і у ч. 4 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частиною першою ст. 237 КАС України.
Згідно з ч. 1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.
Частиною другою ст. 244-2 КАС України, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9, 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то питання про стягнення судового збору судом не вирішувалось.
Відповідно до ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 2 березня 2016 року у справі К/800/75/16 дійшла висновку, що статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, відтак, вимогу про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 17, 19, 46 Конституції України, ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 71, 159-163, 267 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Чернігівській області, третя особа Чернігівський обласний військовий комісаріат про визнання дій не правомірними та зобов`язання вчинити певні дії щодо перерахунку та виплати пенсії - задовольнити частково.
Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у вчиненні відповідних дій для перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі його заяви про перерахунок пенсії від 04 жовтня 2017 року з урахуванням грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань та грошової допомоги при звільненні з військової служби - протиправною.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань у розмірі 13316 грн. 74 коп, грошової допомоги для оздоровлення у розмірі 14875 грн. 00 коп., грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 88329 грн. 87 коп. та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених коштів, заборгованість по пенсії починаючи з 15 серпня 2017 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в подальшому виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань у розмірі 13316 грн. 74 коп., грошової допомоги для оздоровлення у розмірі 14875 грн. 00 коп., грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 88329 грн. 87 коп. без обмеження кінцевої дати.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена «14» грудня 2017 року.

Головуючий суддя: С.М. Бараненко