Справа № 766/9536/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 766/9536/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача Сємкової Ю.О., представника відповідача Степанця Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) обґрунтовано тим, що 12.04.2017 р. відповідачем проведено позапланову перевірку за результатами якої складено акт № 21-01-291/170. 04 травня 2017 року та винесено постанову №21-01-291/170-124с про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою накладено штраф на департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради в розмірі 3 200 грн. за вчинення правопорушень.

Позивач зазначив, що за вказані порушення вже притягувались посадові особи до відповідальності. Таким чином, позивач вважає, що його притягнено двічі до відповідальності.

Крім того, вказав, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі представника департаменту, якого не було повідомлено про розгляд справи. Всупереч ст. 268 КУпАП не було роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також на думку позивача, із змісту даної постанови від 04.05.2017 не вбачається, якими саме доказами підтверджується факт вчинення правопорушення департаментом і не зазначається про складення протоколу, що суперечить Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, на думку позивача правопорушення, які вказано у постанові відповідно до законодавства мають розглядатися лише судом.

Позивач вказав, що ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення частиною 1 ст. 265 Кодексу законів про працю України передбачено накладення штрафу саме на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності громадян. Проте, в постанові накладено штраф безпосередньо на установу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що відповідачем проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, якою встановлено порушення законодавства про працю.

За наслідками виявлених порушень до позивача застосовано штраф, відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Вказав, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України та Кодексу про адміністративні правопорушення.

Розглянувши матеріали перевірки, начальником Головного управління прийнято рішення про призначення справи до розгляду про що направлене повідомлення про розгляд справи рекомендованим листом на адресу Департаменту ЖКГ.

04.05.2017 уповноваженою посадовою особою Головного управління Держпраці у Херсонській області розглянуто справу та на підставі абз.8 ч.2 ст.265 КЗпПУ накладено штраф у сумі 3200 грн. Оскільки справа розглянута без участі представника позивача, другий екземпляр даної постанови рекомендованою кореспонденцією направлено на адресу позивача (копія повідомлення про вручення додається).

Отже, на думку відповідача, постанова від 04.05.2017 р. №21-01-291/170-124с винесена в порядку та відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: на підставі наказу Головного управління Держпраці у Херсонській області №289 від 30.03.2017 р., листа Держпраці України №3587/4.3/4.2-ДП-17 від 29.03.2017 відповідно до направлення на проведення перевірки від 31.03.2017 р. № 448 в період з 06.04.2017 р. по 12.04.2017 р. проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради.

За результатами перевірки складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне № 21-01-291/170.

Перевіркою встановлені порушення:

- виплата заробітної плати проводиться через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, за який здійснюється виплата. Так, наприклад заробітна плата за першу половину січня 2017 року виплачена працівникам 23 січня 2017 року, а заробітна плата за другу половину січня 2017 року виплачена 30 січня 2017 року; заробітна плата за першу половину лютого 2017 року була виплачена працівникам 20 лютого 2017 року, а заробітна плата за другу половину лютого 2017 року виплачена 27 лютого 2017 року;

- в порушення ч. 1 ст. 116 КЗпПУ при звільненні виплата всіх сум, що належить йому від підприємства не проводиться в день звільнення. Так, працівник ОСОБА_3 звільнений 03.04.2017 року, а остаточний розрахунок проведено 06.04.2017 року;

- звільненому працівнику ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не нараховано та не виплачено, чим порушені вимоги ст. 117 КЗпПУ.

За результатами розгляду акту перевірки від 12 квітня 2017 року № 21-01-291/170, 04 травня 2017 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 21-01-291/170-124 с.

Оскільки позивачем в добровільному порядку штраф сплачено не було, постанову №21-01- 291/170-124с направлено до Державної казначейської служби України у м. Херсоні для примусового виконання. Листом від 27.07.17 №04-27/623 Управлінням Державної казначейської служби України у м. Херсоні Херсонської області повернуто на адресу Головного управління Держпраці оскаржувану постанову з відміткою від 12.07.2017 р. про оплату.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне: відповідно до п. 1, 2 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі за текстом - Положення), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Підпунктом 1 п. 3 Положення визначено, що основними завданнями Держпраці є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпунктом 6, 9 п. 4 Положення передбачено, що Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Згідно з п. 7 Положення, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Відповідно до пп. 54 п. 4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Згідно з абзацами першим п. 1 Положення про Головне управління Держпраці у Херсонській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04.02.2016 р. № 8 Головне управління Держпраці у Херсонській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Відповідно до внесених змін до статті 259 Кодексу законів про працю України змін, Державна служба України з питань праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 "Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)", Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386 визначено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України 02.07.2012 № 390 (далі по тексту Порядок № 390).

Відповідно до п. 2, 3 Порядку № 390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (абз. 3 п. 3 Порядку № 390).

Згідно п. 7 Порядку № 390 за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Таким чином суд приходить до висновку про правомірність складання акту перевірки № 21-01-291/170.

Статтею 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, в разі: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

При цьому, суд зазначає що, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (далі по тексту - Порядок № 509) визначено механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу (п. 2 Порядку № 509).

Згідно п. 3, 4, 5 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держпраці, його заступниками, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п. 6 Порядку № 509).

Відповідно до п. 7 Порядку № 509, справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Судом встановлено, що керівнику Департаменту житлово - комунального господарства Херсонської міської ради направлялося повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю № 01-08/1/1091 від 24.04.2017 р., яке отримано уповноваженою особою 29 квітня 2017 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу.

Отже, суд не приймає посилання позивача, що його не повідомлено про розгляд справи.

Пунктом 8 Порядку № 509 встановлено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітитки, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Таким чином, Порядком № 509 встановлено порядок розгляду справи про накладення штрафу та право накладення штрафу на суб'єкта господарювання або роботодавця, стосовно якого прийнято постанову.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання дій посадових осіб щодо прийняття постанови про накладення штрафу протиправними та скасування вказаної постанови.

Суд зазначає, що оскільки справу про накладення штрафу розглянуто без участі представника Департаменту житлово - комунального господарства Херсонської міської ради, другий екземпляр постанови рекомендованою кореспонденцією направлено на адресу позивача, що підтверджується копією супровідного листа від 12.05.2017 р. та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявного в матеріалах справи.

Щодо порушення, які зазначені в оскаржуваній постанові суд зазначає, що вони підтверджені наявними в матеріалах справи документами, а саме: Розпорядженням міського голови № 243-к від 31.03.2017 р. "Про звільнення ОСОБА_3.", Розпорядженням міського голови № 18- к від 11.01.2017 р. "Про переведення ОСОБА_3.", випискою з рахунку від 07.04.2017 р., платіжним дорученням № 407 від 05.04.2017 р., табелем обліку робочого часу за квітень 2017 р., випискою щодо розрахунку з ОСОБА_3 станом на 10.04.2017 р., платіжним дорученням № 32 від 27.02.2017 р., платіжним дорученням № 21 від 27.02.2017 р., випискам по рахункам ОСОБА_3 за 2017 рік, платіжним дорученням № 407 від 05.04.2017 р.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання дій щодо винесення постанови про накладення штрафу № 21-01-291/170-124 с від 04.05.2017 р. протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача повернути стягнені кошти з позивача за постановою № 21-01-291/170-124 с від 04.05.2017 р. суд зазначає, що Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (далі по тексту - Порядок № 845) визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій) (п. 3 Порядку № 845).

Згідно п. 27 Порядку № 845, орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення таких кодів та рахунків орган Казначейства повідомляє боржникові про здійснення безспірного списання коштів з його рахунків.

У повідомленні також зазначаються строк подання боржником інформації, пов'язаної з виконанням рішення про стягнення коштів, який не може перевищувати п'яти робочих днів з дати надходження повідомлення, та відомості про не проведення органом Казначейства платежів за платіжними дорученнями боржника.

При цьому, суд приходить до висновку про відмову в задоволення вказаної позовної вимоги, так як вона є похідною від попередніх позовних вимог, та оскільки в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог щодо скасування постанови № 21-01-291/170-124 с.

Щодо посилання позивача на порушення норм Кодексу про адміністративні правопорушення суд зазначає, що відповідно до ст. 265 Кодексу законів про працю України, штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Таким чином вказане посилання позивача на норми Кодексу про адміністративні правопорушення суд вважає безпідставним.

Щодо посилання позивача, що ідентичні порушення законодавства були предметом розгляду у Херсонського міського суду Херсонської області суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/7401/17 є іншим видом стягнення, ніж постанова про накладення штрафу уповноваженими особами, яка прийнято на підставі ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вказаного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 грудня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 3.5