Справа № 816/2105/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2105/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Є.Б., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ НП в Полтавській області), в якій (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а.с. 76) просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Полтавській області від 28.09.2017 №1310 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", на підставі якого прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Полтавській області від 29.09.2017 №450 о/с (по особовому складу), яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області;

- стягнути з ГУ НП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази суперечать вимогам Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а отже є такими, що підлягають скасуванню. Стверджував, що підстав для звільнення позивача, як крайнього заходу дисциплінарного впливу, у відповідача не було.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник ГУ НП в Полтавській області надав письмове заперечення, в якому вказував на правомірність оскаржуваних наказів. Наполягав на тому, що службове розслідування було проведено в порядку, встановленому чинним законодавством, за наслідками якого встановлено порушення ОСОБА_1 службової дисципліни у вигляді скоєння адміністративного правопорушення.

Суд, з урахуванням позиції сторін, з огляду на приписи ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на день проведення судового засідання), визнав за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію"" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (надалі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів

внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Суд встановив, що 03.09.2017 до ГУ НП в Полтавській області надійшла інформація про те, що працівниками патрульної поліції УПП у м. Полтава ДПП НП України був складений адміністративний матеріал БР №074040 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Полтавського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1, який перебував за кермом автомобіля НОМЕР_1.

Наказом МВС України від 12.03.2013 №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція).

За приписами п. 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з п. 2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Так, наказом ГУ НП в Полтавській області від 07.09.2017 № 1017 за вищевказаним фактом було призначено службове розслідування (а.с. 22).

В ході проведення службового розслідування було встановлено наступне.

03.09.2017 капітан поліції ОСОБА_1 перебуваючи поза службою разом зі своєю дружиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та своїми друзями оперуповноваженим ВКП Полтавського ВП - ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відпочивали на пляжі в селі Вакуленці. Близько 20.00 вирішили їхати за місцем мешкання за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 75 на автомобілі НОМЕР_1, який належить дружині ОСОБА_1 Під час керування вказаним автомобілем ОСОБА_1 був затриманий працівниками УПП м. Полтави за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 75. Керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується переглядом відео, зафіксованим нагрудною камерою №62 інспектора роти №1 батальйону УПП м. Полтави ДПП НП України лейтенанта поліції ОСОБА_5

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Згідно з наведеними приписами Закону при проведенні службового розслідування у капітана поліції ОСОБА_1 було відібрано письмові пояснення (а.с. 39).

Останній пояснив, що 03.09.2017 близько 16:00 год. перебуваючи поза службою разом зі своєю дружиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та своїми друзями ОСОБА_3 і його дружиною ОСОБА_4 відпочивали на пляжі в селі Вакуленці. Під час даного відпочинку алкогольних напоїв не вживав, так як на даний час проходить лікування. Близько 20.00 на автомобілі НОМЕР_1, який належить дружині ОСОБА_1 і яка перебувала за кермом, вони вирішили поїхати за місцем їх мешкання за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 75. Під час руху при повороті керма щось почало хрустіти. Дружина ОСОБА_1 попрохала його сісти за кермо та перевірити, що сталося. ОСОБА_1 пересівши за кермо почав крутити його, щоб зрозуміти що це за звук. В цей час підїхали працівники патрульної поліції та почали звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що він перебуває у стані алкогольного спяніння та керував автомобілем. Коли до автомобіля підійшла його дружина ОСОБА_2, патрульні почали її штовхати, що образило ОСОБА_1 та він почав говорити з ними на підвищених тонах. Останній відповів, що алкоголю не вживав і йому було запропоновано пройти тест щодо стану спяніння. ОСОБА_1 відмовився проходити даний тест, так як один з патрульних сказав: "Не переживай, ми зробимо все так, як треба", що насторожило останнього. У своєму поясненні ОСОБА_1 зазначає, що алкогольних напоїв не вживав. Цього ж дня о 22:33 год. ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд у Полтавському обласному наркологічному диспансері, за результатами якого (висновок №466 від 03.09.2017) у нього ознак спяніння не виявлено.

З урахуванням цього ОСОБА_1 вважає, що протокол за ст. 130 КУпАП був складений безпідставно. Також зазначає, що він прохав працівників патрульної поліції проїхати до Полтавського обласного наркологічного диспансеру. Але вони відмовили йому в цьому.

Під час проведення службового розслідування начальником СКЗ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області підполковником поліції ОСОБА_6 рапортом доповідалося про дані обставини, а саме що 03.09.2017 близько 21:30 год. йому зателефонував майор поліції ОСОБА_7, заступник начальника СКЗ Полтавського ВП, яка перебувала на добовому чергуванні у якості відповідального від керівництва та повідомила, що за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 75 відносно старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Полтавського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції УПП у м. Полтава складений адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Коли ОСОБА_6 прибув на місце, патрульні поліцейські показали йому відео де видно, як вищевказаний автомобіль рухається заднім ходом паркуючись на стоянці, факт пересідання ОСОБА_1 за кермо даного автомобіля, як вказує у поясненні останній, на відео не зафіксований, так як відразу після зупинки даного автомобіля до нього підійшли працівники патрульної поліції, і з відео чітко видно, що за кермом перебуває саме ОСОБА_1 В ході зясування обставин події патрульними поліцейськими у присутності ОСОБА_6 ще раз пропонувалося ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного спяніння у встановлений законом порядку алкотестером "Drager" або у Полтавському обласному наркологічному диспансері, на що ОСОБА_1 категорично відмовився.

Таким чином, в межах проведеного службового розслідування було встановлено, що 03.09.2017 ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння та у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На переконання відповідача, вказаними діями капітан поліції ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, якою визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Крім цього, як на думку відповідача, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1. ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якого поліцейський зобовязаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Так, 27.09.2017 начальником ГУНП в Полтавській області було затверджено висновок службового розслідування (а.с. 42-52), яким встановлено, що за порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.06.2006 № 3460-ІУ та п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-УІІІ, пункту 3 розділу IV наказу МВС України від 09.11.2017 №1179 "Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських" старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Полтавського ВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 підлягає звільненню зі служби в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 28.09.2017 № 1310 на капітана поліції ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України (а.с. 53-54).

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Накладене на позивача дисциплінарне стягнення було реалізоване шляхом видання начальником ГУНП в Полтавській області наказу від 29.09.2017 №450 о/с (а.с. 64), яким капітана поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого Полтавського відділу поліції звільнено з органів Національної поліції України 29.09.2017 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Позивач не погоджуючись із наказом ГУНП в Полтавській області від 28.09.2017 № 1310 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" та наказом від 29.09.2017 № 450 о/с про звільнення зі служби оскаржив їх до суду.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить із такого.

Як встановив суд, ОСОБА_1 було звільнено з органів поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

У відповідності до вищевказаної норми, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вже встановлено судом, позивача було звільнено зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни, вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, п. 1. ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, п. 3 розділу IV наказу МВС України від 09.11.2017 №1179 "Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських", що виразилось у відмові позивача 03.09.2017 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. ОСОБА_1 також відмовився від проходження огляду у присутності прибулого на місце події начальника сектору кадрового забезпечення з Полтавського ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_6

Згідно з частиною першою статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні позивач в обґрунтування протиправності оскаржуваних наказів посилався на обставини преюдиції, які знайшли своє відображення у постанові Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2017 у справі №552/5675/17. Вказаною постановою суд закрив провадження в адміністративній справі відносно позивача за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підтвердження чого надав її копію (а.с. 75).

Так, в ході розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, Київський районний суд м. Полтави встановив, що згідно медичного висновку від 03.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського обласного наркологічного диспансеру о 22 год. 30 хв. для проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, за результатами якого у ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено.

Постанова Київського районного суду м. Полтави набрала чинності 12.12.2017.

В силу вимог частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені постановою Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2017 у справі №552/5675/17, яка набрала законної сили, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у даній справі, оскільки судом встановлено, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутній.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази відповідача від 28.09.2017 № 1310 та від 29.09.2017 № 450 о/с є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки обставини, які покладені в основу їх прийняття, спростовані в судовому порядку.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення від 30.01.2003 N3-рп/2003 та від 02.11.2004 №15-рп/2004).

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над неправомірним втручанням у право кожної людини.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Громадянам згідно зі статтею 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання відновлення порушених трудових прав осіб у випадках незаконного звільнення.

За загальним правилом при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно субсидіарно застосовувати законодавство про працю, зокрема КЗпП України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

На підставі наведеного суд вважає за необхідне поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, з якої його було звільнено.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 2411 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Пунктом 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, передбачено, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Таким чином, день звільнення - це останній день коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

Отже, позивача слід поновити на посаді з дня наступного за днем звільнення, тобто 30.09.2017. Однак, з урахуванням того, що 30 вересня - 01 жовтня 2017 року є вихідними днями, ОСОБА_1 має бути поновлений на попередній посаді з 02.10.2017.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

За даними довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Полтавській області від 04.12.2017 № 1591/115/29/01/2017 середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 332,02 грн (а.с. 65).

З огляду на те, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді з 02.10.2017 розмір належного до виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить з 02.10.2017 по 18.12.2017 (дата винесення судового рішення):

332,02 грн * 55 = 18 261,10 грн,

де 332,02 грн - середньоденна заробітна плата,

55 - кількість робочих днів до прийняття рішення судом.

Таким чином, з Головного управління Національної поліції в Полтавській області належить стягнути на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 18 261,10 грн.

Відповідно, позовні вимоги у частині стягнення середнього заробітку на користь позивача за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Положеннями пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у відносинах публічної служби негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді.

За таких обставин суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішуючи заявлене в позовних вимогах клопотання позивача про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент звернення з даним позовом, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Частина третя цієї статті визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Стаття 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", який був чинним на момент звернення з даним позовом, встановлює, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що на підтвердження цих обставин суду мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). При цьому матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат.

Представник позивача на підтвердження факту надання правової допомоги надав суду лише договір про надання правової допомоги від 20.11.2017 (а.с. 17).

З огляду на приведені норми законодавства та відсутність доказів фактичного понесення витрат на правову допомогу позивачем, суд визнає недоведеним факт понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката. Будь-яких доказів (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо) на підтвердження оплати послуг адвоката суду не надано.

Таким чином, позивач не надав суду доказів фактично понесених ним витрат на правову допомогу, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні відповідного клопотання.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (вул. Молодіжна, 5, с. Глибока Балка, Решетилівський район, Полтавська область, 38420, РНОКПП НОМЕР_2) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36000, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.09.2017 №1310 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 29.09.2017 №450 о/с щодо звільнення ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) з 29.09.2017.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 02.10.2017.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.10.2017 по 18.12.2017 в розмірі 18 261 (вісімнадцять тисяч двісті шістдесят одна) грн 10 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та виплати середнє грошового утримання за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун