Справа № 812/1684/17
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1684/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Карча В.М.,

представника позивача - Льовіна А.П.,

відповідача - Пандаєвського Д.О.,

представника відповідача - Реді А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецький завод опорів» до державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Кремінської міської ради Пандаєвського Дмитра Олександровича про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення від 08.11.2017 № 38005440, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2017 до суду надійшов адміністративний позов відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецький завод опорів» (далі - ВАТ «СЗО», позивач) до державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Кремінської міської ради Пандаєвського Дмитра Олександровича (далі - державний реєстратор, відповідач), в якому позивач посилається на таке.

28.08.1995 відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області «Про перетворення державного підприємства Сєвєродонецький завод опорів у відкрите акціонерне товариство «Сєвєродонецький завод опорів» № 915 був створений позивач. Актом приймання-передавання державного майна, яке передається у власність ВАТ «СЗО», від 16.01.1998, як внесок до статутного капіталу (фонду), передано у власність позивача, зокрема, корпус 5 (адміністративно-побутовий) за адресою: 349940, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 4, в складі якого (невід'ємною його частиною, як фундаментної частини) є вбудоване підвальне приміщення, в якому, у свою чергу, обліковано захисну споруду цивільного захисту, сховище № ВГ-11645.

Постановою господарського суду Луганської області від 12.03.2014 по справі № 12/164б позивача визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора.

05.10.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення реєстраційних дій щодо права власності на нерухоме майно - вбудоване підвальне приміщення корпусу 5 (адміністративно-побутового), в якому розташована захисна споруда цивільного захисту цивільної оборони, сховище, інв. № ВГ-11645, набуте позивачем, як частина внеску засновника в статутний фонд (капітал) створеного господарського товариства, на підставі наказу та акту Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області. При цьому позивач надав відповідачеві оригінали документів, які підтверджують виникнення права власності у позивача і їх приналежність, технічну інвентаризацію, поділ та присвоєння адрес нерухомому об'єкту, ідентифікацію та повноваження особи, яка подала ці документи, а також сплатив відповідні платежі адміністративного збору за здійснення реєстрації речових прав.

Відповідач не виконав вимог законодавства щодо строку проведення реєстраційних дій і не дотримався встановлених для їх учинення термінів.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків реєстраційних дій позивач 30.10.2017 звернувся до начальника Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Кремінської міської ради щодо відкликання заяви про державну реєстрацію права власності та повернення йому документів. Однак, у зв'язку з перебуванням державного реєстратора у відпустці документи не були виявлені, а позивачеві було запропоновано чекати виходу на роботу з відпустки відповідача. Документи не були повернуті позивачеві.

Рішенням від 08.11.2017 № 38005440 відповідач відмовив позивачеві в державній реєстрації права власності, за формою власності - приватна, зазначивши, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Позивач вважає дії відповідача та рішення про відмову в державній реєстрації права власності протиправними. Зазначає, що подані для державної реєстрації прав документи відповідають вимогам законодавства. Крім того, зазначений об'єкт нерухомості не відноситься до об'єктів, які мають загальнодержавне значення, а підприємство відповідача не є казенним підприємством.

На підставі викладеного позивач просив визнати неправомірними (протиправними) та незаконними дії та рішення відповідача від 08.11.2017 № 38005440 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень та скасувати його; зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності, за формою - приватна, за суб'єктом - Відкрите акціонерне товариство «Сєвєродонецький завод опорів», ідентифікаційний код 14308316, на «Захисна споруда цивільного захисту (цивільної оборони) сховище, обліковий № ВГ-11645», за адресою: м. Сєвєродонецьк, Луганська область, вул. Новікова, № 4-к/1, позначеному в технічному паспорті літерами «А, а, а1, а2, а3», як вбудоване підвальне приміщення корпусу 5 (адміністративно-побутовий), в якому обліковується дана захисна споруда, яке виділене в самостійний об'єкт нерухомості, згідно з інвентаризаційною справою № 9/2189.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеному в позові, просив визнати протиправними дії відповідача щодо тривалого нерозгляду документів, які були ним подані для державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.11.2017 № 38005440 про відмову в державній реєстрації прав, зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності, за формою - приватна, за суб'єктом - Відкрите акціонерне товариство «Сєвєродонецький завод опорів», ідентифікаційний код 14308316, на «Захисна споруда цивільного захисту (цивільної оборони) сховище, обліковий № ВГ-11645», за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, № 4-к/1.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову з таких підстав.

Посилання позивача на порушення відповідачем строків проведення реєстраційних дій не відповідають дійсності. Відповідно до частин 1, 4 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Строк, визначений у днях, обраховується з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Відповідна заява була прийнята та зареєстрована в Державному реєстрі прав 08.11.2017 о 10:15:18, що зафіксовано в рішенні від 08.11.2017 № 38005440. Цього ж дня було прийнято рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Аргументи позивача щодо того, що він подав заяву 05.10.2017, на думку відповідача, не мають значення, оскільки строк у п'ять робочих днів відраховується не з моменту подачі відповідної заяви державному реєстратору, а з моменту реєстрації цієї заяви в Державному реєстрі прав. Таким чином, строк п'ять робочих днів було дотримано.

Щодо рішення про відмову в державній реєстрації права приватної власності на захисну споруду цивільного захисту, то, на думку відповідача, його було прийнято в повній відповідності до законодавства України. Ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено в разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, а також якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Обидві підстави були наявними та бралися до уваги при прийнятті оскарженого рішення.

Так, поданий позивачем технічний паспорт на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) не відповідав вимогам закону. Форма технічного паспорту на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) закріплена в додатку 17 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (редакція від 29.01.2013). Відповідно до цього нормативно-правового акту в технічному паспорті на захисну споруду цивільного захисту не зазначається інформація про власника такої споруди, а вказується лише інформація про замовника технічної інвентаризації. Крім того, інформація про власника була заповнена олівцем, що також суперечить вимогам до документів, що подаються для державної реєстрації прав.

Крім того, подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття права приватної власності на захисну споруду цивільного захисту. Позивач стверджує, що вказана споруда належить ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів» як така, що передана як внесок до його статутного капіталу (фонду) в 1998 році. Проте це не підтверджується поданими відповідачу документами. Позивач не надав жодних документів, які б підтверджували передачу до статутного капіталу ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів» захисної споруди цивільного захисту. Відповідно до переліку майна, яке міститься в акті приймання-передачі державного майна, яке передається у власність ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів» від 16.08.1991, жодної захисної споруди цивільного захисту не значиться. Це підтверджується також листом Фонду державного майна України від 14.09.2011 № 11-07-04495, відповідно до якого в матеріалах по приватизації державного підприємства «Сєвєродонецький завод опорів» об'єкти цивільної оборони не значаться. Акти комплексної перевірки ДСНС України не можуть бути такими документами, які підтверджують право власності чи передачу майна, оскільки ДСНС не має повноважень це підтверджувати.

З огляду на викладене відповідач вважає, що при прийнятті оскарженого рішення він діяв правомірно, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач був зареєстрований як юридична особа 15.06.1993, що підтверджується довідкою АБ № 069645 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (арк. спр. 10).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області від 28.08.1995 № 915 перетворено державне підприємство Сєвєродонецький завод опорів у Відкрите акціонерне товариство «Сєвєродонецький завод опорів» (арк. спр. 11).

Згідно з актом приймання-передачі державного майна від 16.01.1998 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області передає у власність ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів» майно, у тому числі будівлю корпусу 5 (адміністративно-побутовий) за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 4 (арк. спр. 12-13).

Постановою господарського суду Луганської області від 12.03.2014 у справі № 12/164б ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Льовіна А.П. (арк. спр. 35-41).

05.10.2017 позивач звернувся до відповідача за проведенням державної реєстрації права власності на нерухоме майно - захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) сховище, обліковий № ВГ-11645, за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 4-к/1.

Факт звернення позивача до відповідача саме 05.10.2017 визнано відповідачем.

Рішенням від 08.11.2017 № 38005440 відповідач відмовив у державній реєстрації права власності на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) сховище, що розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 4-к/1, у зв'язку з тим, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не відповідають вимогам або не дають можливості встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (арк. спр. 55).

Вирішуючи питання щодо правомірності вказаного рішення відповідача, суд керується таким.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1952-IV).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягає право власності.

Частиною першою статті 6 Закону № 1952-IV передбачено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб'єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані суб'єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до частини другої цієї статті Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 1952-IV документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Підпунктами 3 та 4 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (частини друга статті 24 Закону № 1952-IV).

Судом установлено, що відповідач відмовив у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомості з двох підстав: 1) подані документи не відповідають вимогам, установленим Законом, 2) подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Щодо посилань відповідача на ту обставину, що подані документи не відповідають вимогам закону, суд зазначає таке.

Позивачем було надано державному реєстратору технічний паспорт на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) (арк. спр. 47-50).

Форма технічного паспорту на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) закріплена в додатку 18 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127. Відповідно до вказаного додатку в технічному паспорті на захисну споруду цивільного захисту не зазначається інформація про власника, а вказується лише інформація про замовника технічної інвентаризації.

Оглядом наданого технічного паспорту на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) встановлено, що в порушення вищевказаних вимог у технічному паспорті зазначено власника споруди та не вказано інформацію про замовника технічної інвентаризації.

Таким чином, відповідач правомірно дійшов висновку про невідповідність поданого документа вимогам, установленим законом.

Водночас, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання відповідача про заповнення олівцем інформації про власника.

Щодо посилань відповідача на ту обставину, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, суд дійшов такого.

Як стверджує позивач, вказана захисна споруда належить ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів» як така, що передана в якості внеску до його статутного капіталу (фонду) в 1998 році.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 1127), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п. 48 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) подаються:

1) документ, що посвідчує право власності особи на майно, що передається у власність юридичної особи (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна.

Справжність підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»

3) рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом (у разі, коли передача майна здійснюється іншою юридичною особою);

4) письмова згода всіх співвласників (у разі, коли передача здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності).

Судом установлено, що відповідно до акту приймання-передачі державного майна, яке передається у власність ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів», від 16.01.1998, захисна споруда цивільного захисту не значиться.

Щодо доводів позивача про те, що корпус 5, в який вбудовано захисну споруду цивільного захисту, було передано до статутного капіталу в 1998 році, а захисну споруду було виділено з присвоєнням окремої адреси лише в 2010 році, слід зазначити таке.

Згідно з паспортом сховища захисна споруда, вбудована в приміщення корпусу 5, існувала станом на 1981 рік (арк. спр. 31-32). Водночас, відповідно до ДБН В 2.2.5-97 Захисні споруди цивільної оборони, затверджених наказом Держкоммістобудування України від 08.07.1997 № 106, введеним у дію з 01.01.1998, захисні споруди цивільної оборони відносилися до групи «Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони». Таким чином, на час складання акту приймання-передачі від 16.01.1998 вони вважалися окремими спорудами, проте в акті приймання-передачі майна така захисна споруда цивільного захисту не значиться.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 26.10.2006 № 1743 захисній споруді (інв. № ВГ-11645), розташованій на території ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів», присвоєно адресу: м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, № 4-к/1 (арк. спр. 44). Однак, вказане рішення не може бути підтвердженням речового права позивача на вказаний об'єкт нерухомості.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 31.10.2006 № 1930 вирішено, зокрема, оформити право приватної власності на будівлю корпусу 5 літер «А-5Н, а-а4», загальною площею 10703,6 кв. м, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 4-к; Бюро технічної інвентаризації у термін до 08.11.2006 видати і провести реєстрацію свідоцтва про право власності на будівлю корпусу 5 вищевказаній юридичній особі (арк. спр. 45).

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що свідоцтво про право власності на вказану будівлю не видавалося. Відповідно, свідоцтво про право власності не було надано державному реєстратору.

Посилання позивача на акти комплексних перевірок захисної споруди цивільної оборони, як на доказ її належності позивачеві, суд до уваги не бере, оскільки вказані акти не є документами, що підтверджують право власності на об'єкт нерухомості.

З огляду на наведене суд вважає обґрунтованими посилання відповідача на те, що подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 08.11.2017 № 38005440 про відмову в державній реєстрації прав, зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності, за формою - приватна, за суб'єктом - Відкрите акціонерне товариство «Сєвєродонецький завод опорів», ідентифікаційний код 14308316, на «Захисна споруда цивільного захисту (цивільної оборони) сховище, обліковий № ВГ-11645», за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, № 4-к/1, є необґрунтованими й такими, які не належать до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо тривалого нерозгляду документів, які були подані позивачем для державної реєстрації прав на нерухоме майно, суд дійшов такого.

Як установлено судом та не заперечується відповідачем, документи для державної реєстрації права власності на об'єкт - «Захисна споруда цивільного захисту (цивільної оборони) сховище, обліковий № ВГ-11645», за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, № 4-к/1, позивач надав державному реєстраторові 05.10.2017.

Оскаржене рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідач виніс 08.11.2017.

Доводи відповідача про те, що встановлений законом строк у п'ять робочих днів відраховується не з моменту подачі відповідної заяви державному реєстратору, а з моменту реєстрації цієї заяви в Державному реєстрі прав, суд оцінює критично з огляду на таке.

Дійсно, заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зареєстровано в Державному реєстрі прав 08.11.2017 о 10:15:18 (арк. спр. 90).

Проте, суд вважає, що відповідач грубо порушив строки розгляду поданих для державної реєстрації прав документів. Так, рішенням виконавчого комітету Кремінської міської ради від 27.06.2017 № 131 затверджено Регламент центру надання адміністративних послуг у м. Кремінна (далі - Регламент) (арк. спр. 85-88).

Згідно з п. 1 Регламенту він визначає порядок організації роботи Центру надання адміністративних послуг у м. Кремінна (далі - ЦНАП), порядок дій адміністраторів ЦНАП та їх взаємодії із суб'єктами надання адміністративних послуг.

Відповідно до п. 24 Регламенту прийняття від суб'єкта звернення заяви та інших документів, необхідних для надання адміністративної послуги (далі - вхідний пакет документів), та повернення документів з результатом надання адміністративної послуги (далі - вхідний пакет документів) здійснюється виключно у ЦНАП або його територіальних підрозділах.

П. 29 Регламенту передбачено, що адміністратор складає опис вхідного пакету документів, у якому зазначається інформація про заяву та перелік документів, поданих суб'єктом звернення. Опис складається у двох примірниках.

За п. 32 Регламенту адміністратор здійснює реєстрацію вхідного пакету документів шляхом внесення даних до журналу реєстрації.

Згідно з п. 40 Регламенту після вчинення дій, передбачених розділом VI цього Регламенту, адміністратор зобов'язаний невідкладно, але не пізніше наступного робочого дня після отримання вхідного пакету документів надіслати (передати) вхідний пакет документів суб'єктові надання адміністративної послуги, до компетенції якого належить прийняття рішення у справі (далі - виконавець), про що робиться відмітка у листі-проходженні справи.

Як установлено судом, документи від позивача було прийнято безпосередньо державним реєстратором. При цьому не складався ані опис вхідного пакету документів, ані лист-проходження справи, як це передбачено Регламентом.

Положенням про центр надання адміністративних послуг у м. Кремінна, затвердженим рішенням Кремінської міської ради Луганської області від 17.05.2017 № 22/7, визначено, що суб'єкт звернення для отримання адміністративної послуги у ЦНАП звертається до адміністратора - посадової особи міської ради, яка організовує надання адміністративних послуг.

Доводи відповідача про те, що вчинення вищевказаних дій, пов'язаних із реєстрацією вхідних документів, передбачено для адміністраторів, а не для державних реєстраторів, суд до уваги не бере. Та обставина, що документи приймалися не адміністратором, а державним реєстратором, не може нівелювати обов'язок своєчасної реєстрації таких документів та їх розгляду. Не заслуговують на увагу й доводи відповідача про велике навантаження та перебування у відпустці.

Зволікання з реєстрацією заяв про вчинення реєстраційних дій призводить до порушення прав заявників.

Таким чином, відповідач, не розглядаючи документи, що надійшли від позивача, понад один місяць, порушив право позивача на своєчасне вирішення питання щодо державної реєстрації права.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає таке.

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо тривалого нерозгляду поданих для державної реєстрації прав документів.

Суд наголошує, що під «діями» слід розуміти активну поведінку суб'єкта, під «бездіяльністю» ж - пасивну поведінку, за якої суб'єкт утримується від вчинення дій, які він повинен був учинити.

В даному випадку має місце бездіяльність відповідача.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З метою повного захисту порушених прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправною бездіяльність відповідача щодо тривалого нерозгляду документів, що надійшли від ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів» для державної реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна - захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) сховище, інв. № ВГ-11645.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою цієї статті якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ухвалою суду від 16.11.2017 позивачеві відстрочено сплату судового збору в сумі 3200 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати належить пропорційно розподілити між сторонами шляхом стягнення на користь Державного бюджету України судового збору з позивача в сумі 1600 грн, та за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Кремінської міської ради - в сумі 1600 грн.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецький завод опорів» до державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Кремінської міської ради Пандаєвського Дмитра Олександровича про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення від 08.11.2017 № 38005440, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Кремінської міської ради Пандаєвського Дмитра Олександровича щодо тривалого нерозгляду документів, що надійшли від Відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецький завод опорів» для державної реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна - захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) сховище, інв. № ВГ-11645.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Державного бюджету України за банківськими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) з Відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецький завод опорів» (93413, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 4, ) судовий збір в сумі 1600,00 грн (одна тисяча шістсот грн 00 коп.).

Стягнути на користь Державного бюджету України за банківськими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Кремінської міської ради (92900, Луганська обл., Кремінський район, місто Кремінна, проспект Дружби, будинок 13, ) судовий збір в сумі 1600,00 грн (одна тисяча шістсот грн 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2017 року.

Суддя І.О. Свергун