Справа № 2-а-3065/11/0231
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3065/11/0231
Головуючий у 1-й інстанції: Любинецька -Онілова А.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Драчук Т. О. Сторчака В. Ю.

при секретарі: Павловій С.С.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницького обласного центру зайнятості на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницького обласного центру зайнятості про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень зобов'язання до вчинення певних дій , -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Вінницького обласного центру зайнятості про визнання протиправним рішення Вінницького обласного центру зайнятості при розгляді питання викладеного у заяві про виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів у зв'язку з оформленням пенсії державного службовця; зобов'язання Вінницького обласного центру зайнятості виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних окладів при виході на пенсію, як державному службовцю.

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2011 року вказаний вище адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Вінницького обласного центру зайнятості щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних посадових окладів при виході на пенсію, як державному службовцю; зобов'язано Вінницький обласний центр зайнятості виплатити ОСОБА_2 відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" грошову допомогу у розмірі 10-ти місячних посадових окладів при виході на пенсію, як державному службовцю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги апелянт аргументує тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального права, та невідповідністю висновків суду обставинам справи, зокрема вказує на те, що на момент припинення службово-трудових відносин з державним службовцем (позивачем) відповідно до пункту 2 статті 40 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи, у Вінницького обласного центру зайнятості не виникає правової підстави (зобовязання) для нарахування та виплати позивачу 10 посадових окладів, так як зазначені підстави припинення державної служби для такої виплати не передбачені статтею 37 Закону України «Про державну службу», а тому виплачується лише вихідна допомога в розмірі не меншому середньомісячного заробітку, як це передбачено статтею 44 КЗпП України.

До суду апеляційної інстанції з'явився представник апелянта, який доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Позивач в письмових запереченнях (вх. №9584 від 06.12.2011 року) та в судовому засіданні 06.12. 2011 року просила апеляційну скаргу Вінницького обласного центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2011 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились до суду апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, зясувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_2 з 24 листопада 1994 року до 11 липня 2011 року перебувала на державній службі, а саме працювала в Ямпільському районному центрі зайнятості Вінницької області.

Наказом №295-к від 11 липня 2011 року позивач звільнена із займаної посади в звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоровя, на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України з вихідною допомогою у розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до статті 44 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що достроковий вихід на пенсію відповідно до статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в України» є додатковою соціальною гарантією з боку держави до ветеранів праці. А тому її використання особою не може бути підставою для позбавлення особи інших належних їй соціальних прав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 липня 2011 року наказом № 295-к позивача було звільнено з посади на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України внаслідок стану здоровя, що перешкоджає продовженню роботи у державному службі державному органі.

Позивач зазначає, що їй при звільненні не було виплачено грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, яка належить державним службовцям при виході на пенсію, як це передбачено статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» - державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Таким чином, для отримання державним службовцем права на виплату йому грошової допомоги в розмірі 10 місячних окладів закон передбачає одночасного настання сукупності наступних юридичних фактів, а саме, вихід на пенсію та наявність стажу державної служби не менше 10 років.

Матеріали справи свідчать про те, що на день звільнення з займаної посади позивач мала вислугу державної служби більше 10 років (а.с. 10-12) .

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» - особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Отже, колегія суддів вважає, що настали юридичні факти необхідні для виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач вийшла на пенсію як державний службовець у звязку з достроковим звільненням зі служби на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, а тому не втратила права на отримання грошової допомоги, передбаченої статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача про те, що позивач не має права на одноразову грошову допомогу, оскільки була звільнена у звязку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, а не у звязку з виходом на пенсію, оскільки відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» необхідність припинення державної служби саме цією або якоюсь іншою підставою не визначена як необхідна умова для отримання грошової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницького обласного центру зайнятості, - залишити без задоволення, а постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2011 року , без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 грудня 2011 року .

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

секретар