Справа № 570/3136/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Коробов С.О.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" грудня 2017 р. Справа № 570/3136/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Панчелюги Катерини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від "30" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 представник позивача адвокат Панчелюга Катерина Миколаївна в інтересах ОСОБА_4 звернулась з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду у встановленому законом порядку клопотання ОСОБА_4 про надання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у межах селища Клевань та зобов'язати Клеванську селищну раду Рівненського району Рівненської області винести на засідання найближчої сесії та розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у порядку та строки, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, та надати мотивоване рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30.08.2017 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом представника позивача - адвоката Панчелюги К.М., який поданий в інтересах ОСОБА_4 до Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що порушено право позивача на отримання у власність земельної ділянки і відповідач в даному випадку є розпорядником землі, отже цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а тому дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Насамперед, перевіряючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів враховує дотримання судом норм процесуального законодавства, що діяло на момент винесення відповідної ухвали суду.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно зі частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Приписами пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналогічні норми містить у Кодекс адміністративного судочинства, що набрав чинності з 15.12.2017 року.

При цьому публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України (як у попередній так і у теперішній редакції) є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, в даному випадку висновок у справі, що розглядається, про те, що відповідач не здійснював владні управлінські функції, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Аналогічна позиція вказана і в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2016 року № 21-1625а16.

Згідно ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Панчелюги Катерини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити, ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від "30" серпня 2017 р. скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Повний текст постанови складено "18" грудня 2017 р.