Справа № 816/2004/16
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 р.Справа № 816/2004/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.10.2017р. по справі № 816/2004/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Лубенської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області третя особа: Пирятинський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у полтавській області, третя особа: Пирятинське відділення УМВС в Полтавській області, в якому просить скасувати рішення № НОМЕР_1 від 24.06.2016 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 17 000,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року по справі № 816/2004/16 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржувана постанова не відповідає нормам чинного законодавства, що полягає у порушенні норм матеріального та процесуального права, постанова є необґрунтованою та незаконною, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та постанову суду першої інстанції без змін.

Третьою особою надано клопотання про розгляд справи без її участі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) у встановленому законом порядку зареєстрований як Фізична особа-підприємець 27.07.1994 року, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься відповідний запис (а.с. 30-32).

16.10.2015 року о/у КМСД Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області капітаном міліції ОСОБА_4 встановлено реалізацію продавцем ОСОБА_5 однієї пляшки горілки «Перепілка» (0,2 літра) неповнолітній особі ОСОБА_6 в приміщені кафе «Пелікан», розташованого у м. Пирятин, по вул. Єлени, б. № 1, де проводиться господарська діяльність ФО-П ОСОБА_1

За результатами перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення ПО № 007406 від 19.10.2015 року, у якому зафіксовано порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП (а.с. 52); відібрані пояснення у ОСОБА_7 (свідок), ОСОБА_6 (неповнолітня особа, що придбавала алкогольний напій), ОСОБА_8 (свідок).

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Пирятинської міської ради № 35 від 13.11.2015 року у справі про адміністративне правопорушення, винесеною на підставі протоколу ПО № 007406 від 19.10.2015 року, громадянку ОСОБА_5, яка працює продавцем кафе «Пелікан», яке розташоване у м. Пирятин, по вул. Єлени, б. № 1, визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення штраф у сумі 510,00 грн (а.с. 56).

На підставі вказаних матеріалів, які надійшли до Лубенської ОДПІ від правоохоронного органу, 24.06.2016 року відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № НОМЕР_1, яким до ФО-П ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 12 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (а.с. 8).

За результатом адміністративного оскарження рішення Лубенської ОДПІ про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1 від 24.06.2016 року залишено без змін, а скаргу ФО-П ОСОБА_1 без задоволення (а.с. 11-12).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у діях позивача порушення тих норм законів, на які посилається відповідач відсутні та дійшов висновку про те, що твердження контролюючого органу щодо наявності таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача суперечать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року (далі Закон № 481/95).

Згідно до ч. 12 ст. 15 Закону № 481/95 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

На підставі ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 грн.

Водночас колегія суддів зазначає, що для підтвердження чи спростування вказаного порушення суб'єктом господарювання обов'язковим є встановлення факту торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без ліцензії.

Так, з матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом зроблено висновок щодо порушення позивачем вимог Закону № 481/95, які полягали в торгівлі алкогольними напоями без ліцензії та підставі матеріалів правоохоронного органу Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення ПО № 007406 від 19.10.2015 року, пояснень, відібраних у ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які, за твердженням відповідача, були свідками вчиненого правопорушення, а також пояснення ОСОБА_6

Також у ході судового розгляду встановлено, що на підставі зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ПО № 007406 від 19.10.2015 року відповідачем прийнято рішення від 24.06.2016 року про застосування фінансових санкцій № НОМЕР_3, яким до ФО-П ОСОБА_1 за порушення вимог ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що полягали у продажу алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років, застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Лубенської ОДПІ від 24.06.2016 року про застосування фінансових санкцій № НОМЕР_3, звернувся до суду з іншим адміністративним позовом.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року у справі № 816/2007/16 адміністративний позов ФО-П ОСОБА_1 до Лубенської ОДПІ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Пирятинське відділення УМВС в Полтавській області про скасування рішення задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Лубенської ОДПІ про застосування фінансових санкцій № НОМЕР_3 від 24.06.2016 року (а.с. 115-117).

Зазначена постанова набрала законної сили 01.08.2017 року (а.с. 117 зворотній бік).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Так, у постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року у справі № 816/2007/16 зазначено, що згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Пунктом 3.9 Порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, визначеного Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 950 від 04.10.2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1829/24361 від 29.10.2013 року (чинна на момент складання протоколу), визначено, що при складанні протоколу зазначаються, зокрема: дата і місце його складення (число, місяць, рік, населений пункт, географічна точка); прізвища, місця проживання свідків і потерпілих, якщо вони є.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2015 року о/у КМСД Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області капітаном міліції ОСОБА_4 встановлено факт реалізації продавцем ОСОБА_5 однієї пляшки горілки «Перепілка» (0,2 літра) неповнолітній особі ОСОБА_6 в приміщені кафе «Пелікан», розташованого у м.Пирятин, по вул. Єлени, б. № 1, де проводиться господарська діяльність ФО-П ОСОБА_1

Але в протоколі про адміністративне правопорушення ПО № 007406 зазначено дату складання 19.10.2015 року, що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України.

Дана розбіжність у зазначені дати складання протоколу судом оцінюється як неуважність о/у КМСД Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 при складанні протоколу ПО № 007406.

Як визначено ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з письмовими поясненнями від 16.10.2015 року, відібраними о/у КМСД Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області капітаном міліції ОСОБА_4 у неповнолітнього ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), слідує, що ОСОБА_6 16.10.2015 року разом зі своєю дівчиною ОСОБА_8 приїхав в м. Пирятин до свого знайомого на ім'я Олексій, прізвища якого не пам'ятає. Близько 12 години зайшов в магазин «Пелікан» та придбав 0,2 літра горілки «Перепілка» за ціною 23,50 грн. Після чого був затриманий працівником міліції.

З письмових пояснень від 16.10.2015 року, відібраних о/у КМСД Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області капітаном міліції ОСОБА_4 у ОСОБА_8 (дата народження 09.03.2000 року; неповнолітня на дату відбирання пояснень), слідує, що 16.10.2015 року разом з ОСОБА_6 приїхала до м. Пирятин до знайомого ОСОБА_6 В магазині «Пелікан» ОСОБА_6 придбав 0,2 літра горілки «Перепілка» за ціною 23,50 грн. Продавець чек не видавала. Після придбання алкогольного напою були затримані працівником міліції.

У поясненнях міститься інформація, що пояснення у неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відібрані у присутності вчителя, водночас не зазначено, що це за вчитель та неможливо ідентифікувати прізвище вчителя.

Крім того, відповідачем та/або третьою особою не надано до суду будь-яких пояснень щодо відібрання пояснень у неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_8 без присутності батьків або їх законних представників.

У матеріалах справи містяться пояснення, відібрані у гр. ОСОБА_7, відповідно до яких остання була свідком реалізації пляшки горілки «Перепілка» неповнолітнім особам.

Отже, за змістом пояснень, відібраних гр. ОСОБА_7 вбачається, що вона була свідком правопорушення, однак, у протоколі про адміністративне правопорушення ПО № 007406 в графі «свідки» не зазначено, що гр. ОСОБА_7 є свідком правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Слід зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення ПО № 007406 графа «свідки» є порожньою, що в свою чергу спростовує доводи відповідача про наявність свідків правопорушення.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшов висновку, що вказані документи не є допустимими доказами продажу алкогольного напою неповнолітній особі, оскільки складені з відповідними порушеннями та зазначив, що належних та допустимих доказів того, що неповнолітній особі ОСОБА_6 реалізовано алкогольний напій у приміщені кафе «Пелікан», розташованого у м. Пирятин, по вул. Єлени, б. № 1, де проводиться господарська діяльність ФО-П ОСОБА_1, відповідачем не надано.

Таким чином, у справі № 816/2007/16 суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Лубенської ОДПІ про застосування фінансових санкцій № НОМЕР_3 від 24.06.2016 року.

В ході розгляду справи № 816/2004/16 відповідачем прийнято спірне рішення з огляду на порушення, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ПО № 007406 від 19.10.2015 року.

Враховуючи висновки суду в справі № 816/2007/16 щодо недоведеності відповідачем продажу алкогольного напою неповнолітній особі ОСОБА_6, у приміщені кафе «Пелікан», розташованого у м. Пирятин, по вул. Єлени, б. № 1, де проводиться господарська діяльність ФОП ОСОБА_1, відповідач неправомірно виніс рішення № НОМЕР_1 від 24.06.2016 року про застосування до позивача фінансових санкцій у розмірі 17 000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не надано до суду інших доказів оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями без наявності ліцензій ФО-П ОСОБА_1

Крім того, твердження позивача стосовно того, що ОСОБА_5 станом на 19.10.2015 року у трудових відносинах з позивачем не перебувала, продавцем не працювала, відповідачем у справі не спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази, надані сторонами, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у діях позивача порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, та дійшла висновку, що твердження контролюючого органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача суперечать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. У цьому випадку відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, враховуючи вищезазначене, з метою захисту прав позивача згідно з ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № НОМЕР_1 від 24.06.2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.10.2017р. по справі № 816/2004/16 залишити без змін.

Стягнути з Лубенської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області судовий збор у розмірі 606,32 (шістьсот шість) грн до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_9
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_10 ОСОБА_11
Повний текст ухвали виготовлений 14.12.2017 р.