Справа № 727/5786/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/5786/17

Головуючий у 1-й інстанції: Слободян Г.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

12 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку та зобов'язання здійснити перерахунок грошового утримання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 13.06.2017 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 як судді у відставці з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання з 06.10.2016.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.03.2015 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови (листи № 15538/16 від 20.12. 2016; № 15582 /05 від 20.12.2017) у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 05.12.2016.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.09.2016 постановою Верховної Ради України № 1600-УІІІ позивач був звільнений з посади судді Шевченківського районного суду м. Чернівці у відставку. Згідно довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області від 07.11.2016 № 106 та від 01.12.2016 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці включена і матеріальна допомога на оздоровлення.

Позивач являється суддею у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і йому відповідачем нараховано та виплачується довічне грошове утримання без врахування отриманої в 2016 році матеріальної допомоги на оздоровлення.

02.12.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, якою просив врахувати виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення, додавши довідку про заробітну плату, в якій зазначено суму отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення в 2016 році.

Відповідачем довічне грошове утримання було перераховано позивачу з 01.01.2017 без врахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення, відмовивши в проведенні такого перерахунку у зв'язку з тим, що допомога на оздоровлення відповідно до ст.133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 № 245З-VI не входить до складу суддівської винагороди, про що надали відповідь від 20.12.2016 року № 15538/16. Свою відмову відповідач мотивував тим, що матеріальна допомога на оздоровлення відповідно до ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010 не враховується в суддівську винагороду, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є протиправним, тому порушені права позивача підлягають відновленню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-XII (далі - Закон № 2862-XII) судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Разом з тим, визначений Законом № 2862-ХІІ порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання суддів було змінено у зв'язку із набранням чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VІ).

Згідно ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ, чинній до 01.10.2011, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011 внесено зміни до частини 3 статті 138 Закону № 2453-VІ згідно яких, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013, зокрема, частину третю статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону № 3668-VI, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Згідно ст. 152 Конституції України - нормативно-правові акти, які визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, з 03.06.2013, втратила чинність ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ статті 138, в редакції до внесення змін Законом № 3668-VI, якою було передбачено виплату щомісячного довічного грошового утримання з якого було сплачено страхові внески.

02.06.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), який згідно з пунктом 1 його розділу "Прикінцеві та перехідні положення" набрав чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VIII (крім пунктів 39 та 48 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону) - тобто 30.09.2016.

Пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII (в редакції чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання), після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Згідно ч. 1 ст. 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII).

Таким чином, законодавством, чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу так і на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, не входить до складу суддівської винагороди, тому й не повинна братись до уваги при обчисленні щомісячного грошового утримання суддів у відставці.

В обґрунтування наявності підстав для включення до матеріальної допомоги на оздоровлення до складу суддівської винагороди з якого обраховується розмір щомісячного довічного грошового утримання суд першої інстанції посилався на норми Законів України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, апеляційний суд вважає вказані посилання на норми Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" безпідставними, адже зазначені норми регулюють порядок обрахування заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в той час як позивачу призначено довічне грошове утримання згідно норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дішла висновку, що орган пенсійного фонду правомірно відмовив позивачу у врахуванні матеріальної допомоги на оздоровлення при обчислені щомісячного довічного грошового утримання, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 вересня 2017 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.