Справа № 821/1612/17
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1612/17
14 год. 47 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Біленко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області), в якому просить з урахуванням уточненого адміністративного позову:

- визнати протиправною відмову відповідача № 5662/0-1645/6-17 від 01.06.2017року у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,8230 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (під будівлями та спорудами консервного цеху);

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути питання про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,8230 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (під будівлями та спорудами консервного цеху).

Свої вимоги мотивує тим, що неодноразово звертався до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під будівлями та спорудами консервного цеху орієнтовною площею 1,8230 га, що розташована на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства (далі - ОСГ). За результатами розгляду звернень відповідачем відмовлено в наданні такого дозволу посилаючись на те, що використання об'єкту нерухомого майна, а саме будівель і споруд консервного цеху, передбачене не для задоволення особистих потреб, а сформовано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При цьому, як на підставу для відмови відповідач посилається на Класифікатор видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за № 1011/18306 (далі - Класифікатор). Позивач вважає протиправною таку відмову відповідача, оскільки вказані дії вчинені Управлінням без законних на те підстав, тобто всупереч норм чинного земельного законодавства України. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечила проти позову, зазначивши, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про особисте селянське господарство» (далі - Закон) до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім'я, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку. Оскільки такі об'єкти нерухомого майна, як будівлі і споруди консервного цеху, законодавством не визначенні серед майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, то це свідчить про той факт, що вказаний об'єкт нерухомого майна є об'єктом комерційного призначення, а таким чином не можуть використовуватися для задоволення власних потреб, так як їх функціональним призначенням є забезпечення середовища для управлінської діяльності та розміщення управлінського апарату. Окрім того, згідно із Класифікатором, частина земельного масиву, на яком розміщено будівлі та споруди консервного цеху сформовані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Правовий режим зазначеного виду землевикористання відмінний від ведення особистого селянського господарства, що, у разі надання позивачу дозволу на отримання земельної ділянки для ОСГ, призведе до нецільового використання земельної ділянки, тобто до порушення норм земельного законодавства України. На підставі статті 118 Земельного кодексу України відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_3, а тому в діях Управління відсутні ознаки протиправності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником нерухомого майна - будівель і споруд консервного цеху, що знаходяться за адресою: вул. Степова, 22, с. Радянське Білозерського району Херсонської області, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.11.2015 р., укладеного між позивачем та Сільськогосподарським кооперативом "Радянська земля".

Земельна ділянка під будівлями і спорудами консервного цеху, на які позивач набув права власності відповідно до вказаного договору купівлі-продажу, має площу 4,4011 га, проте заявлена земельна ділянка для ведення ОСГ площею 1,8230 га, що підтверджується викопіюванням із плану Радянської сільської ради земельної ділянки, яка пропонується для надання у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, а також довідкою відділу у Білозерському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 21.04.2017 р. № 0-21-0.20-7/164-17.

14.03.2016 р. за № 02-22/50 Радянська сільська рада Білозерського району Херсонської області звернулась із клопотанням до ГУ Держземагенства у Херсонській області, в якому зазначила, що не заперечує про надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,8230 га, розташованої за межами населеного пункту. Разом з тим, на звернення ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під будівлями та спорудами консервного цеху орієнтовною площею 1,8230 га, що розташована на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області листом від 01.06.2017 р. № 5662/0-1645/6-17 відмовило заявникові в наданні такого дозволу посилаючись як на причину для відмови на те, що об'єкт нерухомого майна сформований для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не для ведення особистого селянського господарства.

Розглянувши відповідну заяву позивача, 07.12.2016 р. Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області прийнято розпорядження № 604, яким затверджено детальний план території вказаної земельної ділянки площею 1,8230 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та вдруге отримав відмову, викладену в листі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 01.06.2017 р. № 5662/0-1645/6-17, обґрунтовану тими ж підставами, що наведені в листі від 30.11.2016 р. № М-11342/0-2267/6-16-СГ.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Землями сільськогосподарського призначення згідно з частиною першою статті 22 ЗК України визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Таким чином, визначення поняття "землі сільськогосподарського призначення" насамперед пов'язано з використанням їх для такої цілі, як виробництво сільськогосподарської продукції, що зумовлено їх природними властивостями.

У свою чергу відповідно до частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до пункту 1.4 Класифікатора видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ), затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 встановлено, що КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів. Так, До Секції A (код 01) Класифікації "Землі сільськогосподарського призначення" входять такі підрозділи як "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" (Підрозділ 01.01), "для ведення фермерського господарства" (Підрозділ 01.02), "для ведення особистого селянського господарства" (Підрозділ 01.03) та інші.

Тобто, чинне законодавство не визначає такого основного цільового призначення як "для ведення фермерського господарства" або "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", або "для ведення особистого селянського господарства". Існує лише таке основне цільове призначення як "землі сільськогосподарського призначення".

Отже, із аналізу наведених вище норм земельного законодавства слідує, що ЗК України визначає лише види використання сільськогосподарських земель, які повинні відповідати їх цільовому призначенню, та осіб, які мають право отримати такі землі у власність та у користування.

Тобто, суб'єктами сільськогосподарського землевикористання є громадяни, яким землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського товаровиробництва, ведення фермерського господарства.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України врегульовано ст.118 ЗК України.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (ст. 121 ЗК України).

Так, ч. 6 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що законодавцем передбачено лише єдину виключну підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка полягає у невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Натомість, в листах від 30.11.2016 р. та від 01.06.2017 р., як на підставу для відмови, відповідач посилається на те, що вважає нераціональним та недоцільним передачу частини земельного масиву (кадастровий номер :07:015:0004), на якому розміщено будівлі і споруди консервного цеху, сформованого для ведення товарного виробництва, що знаходиться за адресою: вул. Степова, 22 в с. Радянське Білозерського району Херсонської області, окремо громадянину у власність для ведення особистого селянського господарства.

Водночас, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не наводить будь-якої доказової бази, затвердженої у встановленому законом порядку, яка б підтверджувала таку нераціональність чи недоцільність відведення, або інформувала б про інше цільове призначення спірної земельної ділянки чи інший порядок її використання та охорони. Отже, твердження відповідача щодо нераціональності чи недоцільності є його припущенням, яке не має відповідного обґрунтування.

Відмовляючи в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач стверджує, що нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці сформоване для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому не передбачене для ведення особистого селянського господарства.

Суд критично відноситься до вказаного твердження відповідача з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" передбачено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використання майна особистого селянського господарства у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Згідно приписів ст. 6 Закону України "Про особисте селянське господарство" до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім'ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку.

Суд зазначає, що встановлений даною нормою перелік видів майна, що може використовуватись для ведення особистого селянського господарства, не є вичерпним. В свою чергу, жодною правовою нормою не заборонено використання будівель і споруд консервного цеху в особистому селянському господарстві.

Наявність на земельній ділянці будівель консервного цеху та обслуговуючих їх споруд, не тільки не суперечить, а, навпаки, відповідає меті та змісту ведення особистого селянського господарства, оскільки така діяльність пов'язана з виробництвом, переробкою, зберіганням і споживанням сільськогосподарської продукції. Крім того, землі під придбаним майном обліковуються як землі сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями і дворами. Відтак, відмова відповідача в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки є протиправною.

Відповідно до довідки відділу у Білозерському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 21.04.2017 р. № 0-21-0.20-7/164-17 земельна ділянка, яка проектується до відведення у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, відноситься до сільськогосподарських земель під господарськими будівлями і дворами та має площу 1,8230 га, що відповідає заявленому виду використання - ведення особистого селянського господарства, а також законодавчо встановленому розміру площі, можливої для її відведення.

Згідно п. "б" ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Аналогічні приписи містить ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство", якою передбачено, що для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Також, вказаною нормою встановлено, що земельні ділянки особистого селянського господарства можуть використовуватися для ведення особистого селянського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Таким чином, наведене відповідачем обґрунтування відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки орієнтовною площею 1,8230 га суд вважає безпідставним та таким, що не ґрунтується на приписах ч.7 ст.118 ЗК України та не відповідає нормам чинного законодавства.

За таких обставин відповідачем протиправно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення заявленої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Вказаною нормою суд зобов'язаний дати юридичну оцінку діям суб'єкта владних повноважень і визначити спосіб поновлення порушеного права. Оскільки відповідач своїми протиправними діями порушив права позивача, поновити їх слід шляхом зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути питання щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з урахуванням встановлених судом обставин та наведених законодавчих приписів.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під будівлями та спорудами консервного цеху орієнтовною площею 1,8230 га, що розташована на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з ГУ Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 71, 122, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №5662/0-1645/6-17 від 01.06.2017р. у наданні дозволу ОСОБА_3 про розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 1,8230 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (під будівлями та спорудами консервного цеху).

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 1,8230 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (під будівлями та спорудами консервного цеху).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18 грудня 2017 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 6.2.1