Справа № 826/10964/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2017 року № 826/10964/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Текс-Стиль»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.05.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Текс-Стиль» (надалі - ТОВ «Текс-Стиль», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м.Києві (надалі - ГУ ДФС/податковий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.05.2017.

Представник позивача зазначає, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки позивачем не було порушено норм податкового законодавства.

Представником відповідача на адресу суду подано письмові заперечення, в яких зазначив про правомірність винесених податкових повідомлень-рішень та безпідставність вимог позивача.

На підставі ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАСУ) судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі плану-графіка проведення перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2017 року, наказу від 13.01.2017 №207 про проведення документальної планової виїзної перевірки, направлень від 27.01.2017 №24/26-15-14-02-03, №114/26-15-14-06-04, №25/26-15-14-02-03, №192/26-15-14-03-03, від 08.02.2017 №106/26-15-14-02-03 податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Текс-Стиль» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт від 07.03.2017 №87/26-15-14-02-03-14/32771206, яким встановлено порушення:

п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 4 306 563 грн., у тому числі за 2014 рік на суму 1323624грн., за 2015 рік 800 114грн., за 9 місяців 2016 року на суму 2 182 825 грн.;

п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 4 780 070грн., у тому числі за січень 2014 року - 15040,0грн., за лютий 2014 року - 202105,9грн., за березень 2014 року - 169161,8грн., за квітень 2014року - 169384,3грн., за травень 2014 року - 189041,4грн., за червень 2014року - 164690,0грн., за липень 2014 року - 73354,0грн., за серпень 2014 року - 124858,6грн., за вересень 2014 року - 115207,9грн., за жовтень 2014 року - 12535,03грн., за листопад 2014 року - 13722,62грн., за грудень 2014 року -216292,0грн., за січень 2015 року - 20153,24грн., за лютий 2015 року - 10970,83грн., за березень 2015 року - 9706,45грн., за квітень 2015 року - 9293,53грн., за травень 2015 року - 9022,17грн., за червень 2015 року - 9941,06 грн., за липень 2015 року - 9071,69грн., за серпень 2015 року - 292355,5грн., за вересень 2015 року - 73833,33грн., за листопад 2015 року - 196866,7грн., за грудень 2015 року - 247800,00грн., за січень 2016 року - 136068,5грн., за лютий 2016 року, 72031,0грн., за березень 2016 року - 33250,00грн., за квітень 2016 року - 199999,5грн., за травень 2016 року 124369,2грн., за червень 2016 року - 109884,0грн., за липень 2016 року - 530 811,0грн., за серпень 2016 року - 578371,5грн., за вересень 2016 року - 640576,9грн.;

пп. « 6» 164.2.1 п.164.2 ст.1645, п.164.5 ст.164, пп.164.2.4 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.170.9.1 п.170.9 ст.170, п.171.1 «а» ст.171, п.173.1 ст.173, п. «є» 14.1.54 п.14.1 ст.14, пп.14.1.180, п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в наслідок чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб на суму 62902,00грн.;

пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.168.4.4 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України, внаслідок чого допущено порушення щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету, на загальну суму 4484,00грн.;

п.51.1ст.51, пп.176.2 «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку.

На підставі Акту перевірки контролюючим органом винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

від 13.05.2017 №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб пені на суму 150150, 00грн. (основний платіж - 62 902,00грн. та штрафної санкції - 42208,00грн.);

від 13.05.2017 №, яким визначено суму військового збору в розмірі 4484,00грн. в тому числі штраф 2693,00грн.;

від 13.05.2017 №, яким визначено та збільшено суму штрафних санкцій в розмірі 510,00грн. з податку на доходи фізичних осіб;

від 13.05.2017 №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5782357,00грн. (основний платіж - 3854905,00грн., штрафні санкції - 1927452,00грн.);

від 13.05.2017 №, яким визначено та збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 5015374,00грн. (основний платіж - 3512491,00грн., штрафні санкції - 1502883,00грн.).

Не погоджуючись в винесеними податковими повідомлення-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

ТОВ «Текс-Стиль» укладено ряд договорів з контрагентами, а саме: ТОВ «Дакстер Трен», ТОВ «Юні Консалтинг Груп», ТОВ «Сієна Груп Логістик», ТОВ «АТ-Пеликан», ТОВ «Дервік Капітал», ТОВ «Курсверх», ТОВ «Поступ», ТОВ «Апекстрейд ЛТД», ТОВ «Стріла-Трейд», ТОВ «Кійопторг», ТОВ «Біатек», ТОВ «Алькор-2012», ТОВ «Дніпро-Бест-Груп», ТОВ «Мегаполіс Буд Інвест», ТОВ «Мастила та фільтра Полтава», ТОВ «Рамбутан,», ТОВ «Автодилер», ТОВ «Прод-Ресурс», ТОВ «Інтуріон Україна», ТОВ «Сітро-Груп».

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Дакстер Трен» укладено договір поставки №27-09/2016 віл 27.09.2016.

Поставка товару підтверджується видатковими накладними №166 від 28.09.2016, №167 від 28.09.2016, №168 від 28.09.2016, №169 від 28.09.2016, №170 від 28.09.2016, №171 від 28.09.2016, №175 від 28.09.2016.

Зазначений товар був оплачений, що підтверджується рахунком на оплату №168 від 27.09.2016, №169 від 27.09.2016, №170 від 27.09.2016, №172 від 28.09.2016, №173 від 28.09.2016, №174 від 28.09.2016, №175 віл 28.09.2016.

Також позивачем з ТОВ «Дакстер Трен» укладений договір про надання послуг №2016-06-05 від 06.05.2016 про надання технічного обслуговування швейної техніки. Оплата за даним договором здійснена на підставі рахунку на оплату №1 від 11.05.2016.

18.05.2016 між позивачем та ТОВ «Дакстер Трен» підписано акт надання послуг №1 до договору про надання послуг №2016-06-05 від 06.05.2016 та зареєстровано наступні податкові накладні: №58 від 18.05.2016, №167 від 28.09.2016, №166 від 28.09.2016, №168 від 28.09.2016, №169 від 28.09.2016, №170 від 28.09.2016, №171 від 28.09.2016, №172 від 28.09.2016.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Юні Консалтінг Груп» укладеного договір поставки №02/11-2015 від 02.11.2015 разом із Специфікацією до договору №1 від 20.11.2015, №№ від 23.11.2015, №3 від 25.11.2015, №4 від 26.11.2016.

За даним договором було поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними №17 від 20.11.2015, №19 від 23.11.2015, №26 від 25.11.2015, №31 від 26.11.2016 та зареєстровано в ЄРПН наступні податкові накладні: №17 від 20.11.2015, №19 від 23.11.2015, №26 від 25.11.2015, №31 від 26.11.2015.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Сієна Груп Логістик» укладено договір №23-04/2016 від 23.04.2016 про надання послуг. Виконання умов договору підтверджено актом надання послуг №104 від 23.04.2016р. та зареєстровано наступні податкові накладні: №104 від 23.04.2016.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «АТ-Пеликан» укладено договори поставки №01062015 від 01.09.2015 разом із Специфікацією до договору №1 від 25.09.2015 та №02092015 від 02.09.2015.

Товар оплачений згідно рахунку №235 від 25.09.2015, виписано видаткову накладну №220 від 25.09.2015, №221 від 30.09.2015.

Також зареєстровано в ЄРПН наступні податкові накладні: №29 від 25.09.2015, №31 від 30.09.2015.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Константа метал трейдінг» укладеного договір купівлі-продажу №13-05/2016 від 13.05.2016. Оплата товару здійснено на підставі рахунку №eg000000102 від 13.05.2016. Товар поставлено згідно видаткової накладної №105 від 13.05.2016.

Також зареєстровано наступні податкові накладні: №16 від 20.05.2016.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Дервік Капітал» укладено договір купівлі-продажу №22-04/2016 від 22.04.2016 разом із Специфікацією. Товар поставлений згідно видаткових накладних №102 від 22.04.2016, №103 від 26.04.2016, №989 від 30.08.2016, №990 від 31.08.2016, №992 від 01.09.2016.

Також зареєстровано в ЄРПН наступні податкові накладні: №19 від 01.09.2016, №102 від 22.04.2016, №103 від 22.04.2016, №240 від 31.08.2016, №241 від 30.08.2016.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Курсверх» укладено договір купівлі-продажу №18/05-2016р. від 18.05.2016. Оплата за товар здійснена на підставі рахунків на оплату (Специфікація) №15 від 18.05.2016, №374 від 09.09.2016, № 377 від 12.09.2016.

Товар поставлено відповідно до видаткових накладних №16 від 19.05.2016 №15 від 18.05.2016 №374, від 12.09.2016 №378.

Також був укладений договір надання послуг від 27.07.2016 №27072016. Оплата за договір здійснена на підставі рахунку на оплату №373 від 27.07.2016. За результатами надання послуг, між сторонами складений та підписаний акт надання послуг №373 від 10.08.2016 та зареєстровано наступні податкові накладні: №72 від 18.05.2016, №73 від 19.05.2016, №111 від 10.08.2016, №133 від 12.09.2016, №134 від 12.09.2016.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Сітро-груп» укладено догорів купівлі-продажу №8/2014 від 13.08.2014. Товар оплачений на підставі рахунків-фактур (Специфікації) №СГ-0000129 від 13.08.2014, №СГ-0000132 від 02.10.2014, №СГ-00007 від 05.11.2014, №СГ-00010 від 01.12.2014, №СГ-00011 від 18.12.2014.

Товар поставлено відповідно до видаткових накладних №СГ-0000001 від 14.08.2014, СГ-0000002 від 15.08.2014, №СГ-0000003 від 27.08.2014, №СГ-00001 від 02.10.2014, №СГ-0007 від 05.11.2014, №СГ-0010 від 02.12.2014, №СГ-0015 від 18.12.2014, №СГ-0000001 від 13.01.2015.

Також зареєстровано в ЄРПН наступні податкові накладні: №1 від 14.08.2014, №2 від 15.08.2014, №3 від 27.08.2014, №3 від 05.11.2014, №1 від 02.12.2014, №6 від 18.12.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Поступ» укладено договір поставки №15-01/2016 від 15.01.2016 разом із Специфікацією №1 від 28.01.2016, №2 від 29.01.2016, №4 від 22.02.2016, №5 від 23.02.2016.

Товар оплачений згідно рахунків №28 від 28.01.2016, №30 від 29.01.2016, №31 від 29.01.2016 та поставлений відповідно до видаткових накладних №15 від 28.01.2016, №17 від 29.01.2016, №18 від 29.01.2016. №43 від 22.02.2016, №44 від 23.02.2016, №48 від 10.03.2016.

Також зареєстровано наступні в ЄРПН податкові накладні: №5 від 28.01.2016, №6 від 29.01.2016, №11 від 29.01.2016, №92 від 22.02.2016, №93 від 23.02.2016,

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Апекстрейд ЛТД» укладено договір №02-06/2016 від 02.06.2016. Товар оплачений на підставі рахунків на оплату (Специфікацій) №365 від 02.06.2016, №368 від 03.06.2016, №372 від 06.06.2016, №402 від 01.07.2016, №403 від 01.07.2016, №420 від 04.07.2016, №426 від 05.07.2016, №435 від 08.07.2016, №470 від 21.07.2016, №480 від 26.07.2016, №482 від 27.07.2016, №502 від 01.07.2016, №503 від 02.07.2016, №510 від 23.07.2016 та отриманий відповідно до видаткових накладних №KV00000365 від 02.06.2016, №KV00000366 від 03.06.2016, №KV00000367 від 06.06.2016, №412 від 01.07.2016, №413 від 01.07.2016, №425 від 04.07.2016, №430 від 05.07.2016, №437 від 08.07.2016, №438 від 08.07.2016, №439 від 08.07.2016, №472 від 21.07.2016, №482 від 26.07.2016, №483 від 26.07.2016, №489 від 27.07.2016, №499 від 01.08.2016, №500 від 02.08.2016 ,№522 від 23.08.2016.

Також між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Апекстрейд ЛТД» був укладений договір про надання послуг №23052016. Послуги були оплачені на підставі рахунків на оплату №356 від 23.05.2016, №357 від 23.05.2016. На підтвердження надання послуг сторонами складено акту надання послуг №KV000000372 від 02.06.2016, №KV000000371 від 02.06.2016 та зареєстровано наступні податкові накладні: №288 від 23.08.2016, №83 від 02.08.2016, №82 від 01.08.2016, №307 від 27.07.2016, №306 від 26.07.2016, №305 від 26.07.2016, №304 від 27.01.2016, №139 від 08.07.2016, №40 від 05.07.2016, №39 від 04.07.2016, №37 від 01.07.2016, №38 від 01.07.2016, №98 від 06.06.2016, №97 від 03.06.2016, №99 від 02.06.2016, №100 від 02.06.2016, №96 від 02.06.2016.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Стріла-Трейд» укладено договір купівлі-продажу №14/08-2015 від 14.08.2015 разом із Специфікацією. На підтвердження виконання умов договору зареєстровано в ЄРПН наступні податкові накладні: №221 від 31.08.2015, №220 від 28.08.2015, №219 від 27.08.2015, №218 від 27.08.2015, №217 від 21.08.2015, №216 від 20.08.2015, №215 від 18.08.2015, №214 від 17.08.2015.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Інторгкій» укладено договір купівлі-продажу №03/03-2014 від 03.03.2014. Відповідно до рахунків-фактур (Специфікації) в №ІНТ-001001 від 03.03.2014, №ІНТ-001002 від 05.03.2014, №ІНТ-001106 від 07.03.2014, №ІНТ-001107 від 07.03.2014, №ІНТ-0011084 від 23.03.2014, №ІНТ-001109 від 25.03.2014, №ІНТ-001110 від 26.03.2014, №ІНТ-001111 від 28.03.2014, №ІНТ-001112 від 28.03.2014, №ІНТ-001113 від 28.03.2014.

На підставі договору виписано наступні видаткові накладні від 03.03.2014 №ІНТ-000074, від 05.03.2014 №ІНТ-000124, від 28.03.2014 №ІНТ-000819, від 28.03.2014 №ІНТ-000818, від 28.03.2014 №ІНТ-000817, від 20.03.2014 №ІНТ-000574, від 25.03.2014 №ІНТ-000730, від 26.03.2014 №ІНТ-000743, від 07.03.2014 №ІНТ-000187, від 07.03.2014 №ІНТ-000186 та податкові накладні від 03.03.2014 №74, від 05.03.2014 №124, від 07.03.2014 №186, від 07.03.2014 №187, від 20.03.2014 №574, від 25.03.2014 №730, від 26.03.2014 №743, від 28.03.2014 №817, від 28.03.2014 №818, від 28.03.2014 №819.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Кійопторг» укладено договір поставки №2402/14 від 24.02.2014. Відповідно до рахунків-фактур ККСП-006679 від 03.03.2014, №КСП-006680 від 03.03.2014. Товар поставлено згідно видаткових накладних №КСП-000040 від 03.03.2014, №КСП-000060 від 04.03.2014, №КСП-000100 від 06.03.2014, №КСП-000340 від 18.03.2014, №КСП-000500 від 26.03.2014, №КСП-000600 від 31.03.2014, №КСП-000601 від 31.03.2014 та виписані наступні податкові накладні №40 від 03.03.2016, №60 від 04.03.2014, №100 від 06.03.2014, №340 від 18.03.2014, №500 від 26.03.2014, №601 від 31.03.2014, №600 від 31.03.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Біатек» укладено договір поставки у спрощений спосіб. Відповідно до рахунку-фактури №27/01 від 27.01.2014 оплачений поставлений товар згідно видаткової накладної №28/01 від 28.01.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Алькор-2012» укладено договір купівлі-продажу №28-01/2014 від 28.01.2014. Відповідно до рахунків-фактур (Специфікації) №AL-0004801 від 12.02.2014, №AL-0016405 від 28.02.2014 оплачений товар.

Товар був посталений згідно видаткових наданих від № AL-0000048 від 12.02.2014, № AL-0000053 від 13.02.2014. № AL-000068 від 14.02.2014, № AL-0000163 від 28.02.2014, № AL-0000164 від 28.02.2014 та виписані наступні податкові накладні №48 від 12.02.2014, №53 від 13.02.2014, №68 від 14.02.2014, №163 від 28.02.2014, від 164 від 28.02.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Дніпро-Бест-Груп» укладено договір №27-01/2014 про надання послуг у проведенні рекламної компанії від 27.01.2014.

На підтвердження надання послуг, складено Акт №ДБГ-000123 від 28.02.2014 здачі-приймання робіт (надання послуг) та виписані наступні податкові накладні №123 від 28.02.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Мегаполіс Буд Інвест» укладено договір поставки №726-14 та оплачений на підставі рахунку-фактури №МВІ-000412 від 12.02.2014.

На підставі зазначеного договору виписано видаткову накладну від 03.03.2014 №МВІ-000001 та податкова накладна №412 від 12.02.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Мастила та фільтра Полтава» укладено договір поставки №29/01-2014 від 29.01.2014.

Оплата за поставлений товар здійснено на підставі рахунку-фактури (Специфікації) №МФ-0000031 від 03.02.2014, №МФ-0000032 від 03.02.2014, №МФ-0000033 від 03.02.2014, №МФ-0000071 від 03.02.2014, №МФ-0000072 від 07.02.2014, №МФ-0000144 від 14.02.2014, №МФ-0000145 від 14.02.2014, №МФ-0000146 від 14.02.2014, №МФ-0000175 від 17.02.2014, №МФ-0000176 від 17.02.2014, №МФ-0000177 від 17.02.2014, №МФ-0000178 від 17.02.2014, №МФ-0000183 від 18.02.2014, №МФ-0000202 від 19.02.2014, №МФ-0000205 від 20.02.2014, №МФ-0000254 від 25.02.2014, №МФ-0000264 від 26.02.2014, №МФ-0000287 від 28.02.2014.

На підставі зазначеного договору виписано видаткові накладні від 07.02.2014 №ФМ-0000071, від 07.02.2014 №МФ-0000072, від 03.02.2014 №МФ-0000033, від 03.0.2014 №МФ-0000032, від 03.02.2014 №МФ-0000031, від 14.02.2014 №МФ-0000144, від 14.02.2014 №МФ-0000145, від 14.02.2014 №МФ-0000146, від14.02.2014 №МФ-0000175, від 17.02.2014 №МФ-0000176, від 17.02.2014 №МФ-0000177, від 20.02.2014 №МФ-0000205, від 25.02.2014 №МФ-0000206, від 26.02.2014, від 26.02.2014 №МФ-0000264, від 28.02.2014 №МФ-0000287, від 19.02.2014 №МФ-0000202, від 18.0.2014 №МФ-0000183, від 17.02.2014 №МФ-0000178 та податкові накладні №31 від 03.02.2014, №32 від 03.02.2014, №33 від 03.02.2014, №71 від 07.02.2014, №72 від 07.02.2014, №144 від 14.02.2014, №145 від 14.02.2014, №146 від 14.02.2014, №175 від 17.02.2014, №176 від 17.02.2014, №177 від 17.02.2014, №178 від 17.02.2014, №183 від 18.02.2014, №202 від 19.02.2014, №205 від 20.02.2014. №254 від 25.02.2014, №264 від 26.02.2014, №287 від 28.02.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Раммбутан» укладено договір купівлі-продажу №П-367/14 від 14.03.2014. Оплата за поставлений товар здійснено на підставі рахунку-фактури (Специфікації) №РМБ-000482 від 26.03.2014. Також зареєстровано в ЄРПН податкові накладні №145 від 31.03.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Автодилер» укладено договір поставки №501/П-2014 від 10.04.2014 та додатки до нього №1 та №2 з Специфікацією.

На підставі зазначеного договору виписано наступні видаткові накладні: від 14.04.2014 №АД-0000116, від 18.04.2014 №АД-0000133, від 17.04.2014 №АД-0000127, від 17.04.2014 №АД-0000126, від 06.05.2014 №АД-000017, від 08.05.2014 №АД-000026, від 23.05.2014 №АД-000078, від 22.05.2014 №АД-000071, від 20.05.2014 №АД-000063, від 26.05.2014 №АД-000094 та виписані податкові накладні №17 від 06.05.2014, №26 від 08.05.2014, №63 від 20.05.2014, №71 від 22.05.2014, №78 від 23.05.2014, №94 від 26.05.2014, №133 від 18.04.2014, №127 від 17.04.2014, №126 від 17.04.2014, №116 від 14.04.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Прод-Ресурс» укладено договір купівлі-продажу №97/03-2014 від 30.04.2014. Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку-фактури №ПР-0530005 від 30.05.2014.

Товар був поставлений згідно видаткових накладних №ПР-0530005 від 30.05.2014, №ПР-05190001 від 19.05.2014, №ПР-0513002 від 13.05.2014, №ПР-0507001 від 07.05.2014, №ПР-0526001 від 26.05.2014.

Також зареєстровано в ЄРПН податкові накладні №ПН507001 від 07.05.2014, №ПН513002 від 13.05.2014, №ПН519001 від 19.05.2014, №ПН526001 від 26.05.2014, №ПН530005 від 30.05.2014.

Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Сітро-груп» укладено договір купівлі-продажу №8/2014 від 13.08.2014. Як вбачається, товар оплачений на підставі рахунків-фактури (Специфікації) №СГ-0000129 від 13.08.2014, №СГ-0000132 від 02.10.2014, №СГ-00007 від 05.11.2014, №СГ-00010 від 01.12.2014, №СГ-00011 від 18.12.2014, а також поставлений згідно видаткових накладних №СГ-0000001 від 14.08.2014, №СГ-0000002 від 15.08.2014, №СГ-15.08.2014, №СГ-0000003 від 27.08.2014, №СГ-00001 від 02.10.2014, №СГ-0007 від 05.11.2014, №СГ-0010 від 02.12.2014, №СГ-0015 від 18.12.2014, №СГ-0000001 від 13.01.2015.

Також зареєстровано в ЄРПН податкові накладні від 15.01.2015 №55104.

Крім того, Між ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Сітро-груп» укладено договір №СГ-03/2014 про надання рекламних послуг від 01.12.2014 разом із додатком №1.

На підтвердження надання послуг, складено акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №СГ-0000026 від 03.12.2014, №СГ-0000027 від 04.12.2014, №СГ-0000028 від 05.12.2014, №СГ-0000029 від 08.12.2014, №СГ-0000030 від 09.12.2014, №СГ-0000031 від 10.12.2014, №СГ-0000032 від 11.12.2014, №СГ-0000033 від 12.12.2014, №СГ-0000034 від 15.12.2014, №СГ-0000035 від 16.12.2014, №СГ-0000036 від 17.12.2014, №СГ-0000037 від 19.12.2014, №СГ-0000038 від 22.12.2014, №СГ-0000039 від 23.12.2014, №СГ-0000041 від 25.12.2014, №СГ-0000042 від 26.12.2014, №СГ-0000044, від 30.12.2014, №СГ-0000045 від 31.12.2014 та виписані наступні податкові накладні №17 від 03.12.2014, №18 від 04.12.2014, №19 від 05.12.2014, №20 від 08.12.2014, №21 від 09.12.2014, №22 від 10.12.2014, №23 від 11.12.2014, №24 від 12.12.2014, №25 від 15.12.2014, №26 від 16.12.2014, №27 від 17.12.2014, №28 від 19.12.2014, №29 від 22.12.2014, №30 від 23.12.2014, №32 від 25.12.2014, №33 від 26.12.2014, №34 від 29.12.2014, №35 від 30.12.2014, №36 від 31.12.2014.

Копії договорів, податкові/видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, податкові декларації містяться в матеріалах справи.

Крім того, в матеріалах справи наявні копії фотографій розміщення рекламних оголошень на рекламних щитах, борда в містах, тощо.

Так, податковий орган посилається на те, що документи (податкові та видаткові накладні), що виписні контрагентами на користь позивача є дефектними, не можуть бути прийняті до уваги для формування витрат, внаслідок нереальності господарської операції між сторонами.

Крім того, відповідач в запереченнях на позовну заяву зазначає, що під час перевірки не надано доказів, куди постачався товар, а тому не можливо встановити реальність господарських взаємовідносинах між позивачем та контрагентами.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться товарно-транспортні накладні інформація про вантаж, пункти навантаження та розвантаження, інформацію про автотранспорт, яким здійснювалось перевезення товару та інформацію про осіб, відповідальних за перевезення та сертифікатів відповідності, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, що в свою чергу спростовую висновки Контролюючого органу викладених в Акті перевірки.

Судом досліджено первинну документацію та встановлено, що в вищезазначених документах - зазначено, які послуги (постачання товару) надавалися всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить по здійснення господарських взаємовідносинах в межах їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності Позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових ресурсів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначальна ознака господарської операції, а саме спричинення реальних змін майнового стану позивача підтверджується матеріалами справи, оскільки в результаті придбання продукції, надання послуг, відбулась сплата коштів за отриманий/поставлений товар контрагентами.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в листі від 01.11.2011 №1936/11/13-11, що наявність або відсутність окремих документів, як і помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю були.

Підпункт 14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами п.138.4 та 138.5 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з п.138.6 ст.138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Зміст Акту перевірки свідчить, що відповідачем не встановлено відсутність на момент перевірки у позивача відповідних розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Крім того, відповідачем не наведено, а судом не встановлено, що первинні документи, складені у межах спірних господарських операцій, не відповідають вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не доведено таких обставин і в Акті перевірки.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що не приймаючи до уваги змісту та обсягу господарських операцій, що вказані в зазначених вище документах, тим самим приходячи до переконання про відсутність об'єкту оподаткування по спірним господарським операціям, податковий орган посилається на те, що внаслідок порушень норм податкового законодавства контрагентами позивача, вказані документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, внаслідок чого останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до кредиту та витрат.

Відповідно до ст.1 розділу І Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.

Між тим, наявність видаткових накладних, актів приймання-передачі, дійсно є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування витрат, але не вичерпною, оскільки підставою для виникнення права на витрати є, зокрема, реальність господарських операцій, на підставі яких сформовано показники податкової звітності.

Як вже зазначалось, фактичне здійснення господарських операцій підтверджується дослідженими судом належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV - містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, скріплені печатками контрагентів.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на невідповідність первинних документів вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", адже самі по собі порушення норм податкового законодавства іншими, аніж позивач особами, в розумінні частини 4 статті 70 КАС України, не можуть бути доказом протиправної поведінки позивача.

В розумінні ст.16 ПК України, навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення відповідних сум до витрат.

ПК України не містить в собі таких підстав для збільшення платнику податків грошового зобов'язання з податку на прибуток як наявністю висновку посадової особи податкового органу щодо ознак "фіктивності" контрагента, а фактичність господарських операцій позивача з контрагентами підтверджується належним чином завіреними копіями доказів, що наявні в матеріалах справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не прийняття до уваги змісту та обсягу господарських операцій, вказаних в наданих до перевірки документах, як наслідок, твердження про відсутність об'єктів оподаткування по спірним господарським операціям, ґрунтується виключно на припущені порушень норм податкового законодавства контрагентами позивача, внаслідок чого, на думку податкового органу, первинні документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, а останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до витрат.

При цьому, твердження суду про наявність в доводах контролюючого органу виключно припущень щодо неправомірної поведінки контрагентів позивача ґрунтується на тому, що оскільки представником відповідача не надано доказів прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень стосовно контрагентів, то доводи, викладені в акті перевірки позивача, є лише думкою певної посадової особи, відповідальної за складання таких актів.

Відповідно до пп. «а» п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що суми ПДВ, віднесеного позивачем до податкового кредиту при здійсненні операцій з придбання товару у контрагентів, повністю підтверджуються податковими накладними, виданими контрагентами.

Пункт 201.1 ст.201 Податкового кодексу України визначає перелік обов'язкових реквізитів податкової накладної. Судом встановлено, що усі податкові накладні, що були виписані контрагентами для ТОВ «Текс-Стиль», містять усі необхідні реквізити, передбачені п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту. Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказах встановлено, що усі податкові накладні, видані контрагентами позивача, у передбаченому законом порядку були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 201.8 ст.201 ПКУ право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. У даному випадку на момент виписування усіх податкових накладних, що зазначені в Акті перевірки, контрагенти булі зареєстровані як платники ПДВ, зазначене не оспорюється відповідачем.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що товар, придбаний позивачем у контрагентів, та наданні послуги контрагентів, були використані у подальшому в власній господарській діяльності позивача.

Відтак, доводи, викладені в акті перевірки спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та контрагентом недійсними та не можуть одночасно бути достатніми доказами "безтоварності"/неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентом.

Частина 1 ст. 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, за змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов'язує виникнення цивільної правоздатності.

Як вбачається з пояснень позивача, акт перевірки не містить, на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами і на момент фактичного виконання даних господарських відносин, контрагенти позивача, як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстрованими платниками податків на додану вартість.

Крім того, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на момент вчинення господарських операцій, ТОВ «Текс-Стиль» та ТОВ «Дервік Капітал», ТОВ «КУРСВЕРХ», ТОВ «Сітро-груп», ТОВ «Апекстрейд ЛТД», ТОВ «Агуеро», ТОВ «Стріла-Трейд», ТОВ «Сієна Груп Логістик», ТОВ «Поступ», ТОВ «Інторгкій», ТОВ «Кійопторг», ТОВ «Біатек» , ТОВ «Алькор-2012», ТОВ «Дніпро-Бест-Груп», ТОВ «Мегаполіс Буд Інвест», ПП «Мастила та фільтра Полтави», ТОВ «Рембутан», ТОВ «Автодилер», ТОВ «Інтуріон Україна» не ліквідовані, не перебували у стані ліквідації, наявна вся необхідна інформація про керівників даних товариств.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може свідчити про незаконність формування показників податкової звітності, однак таких обставин в ході розгляду даної справи встановлено не було.

Всі первинні документи по фінансово-господарським операціям ТОВ «Текс-Стиль» складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для формування в тому числі і податкового кредиту, необхідно мати первинні документи, які можуть довести реальність здійснення господарської операції, підтвердити факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначений договір укладений з метою настання реальних обставин, а тому, висновки викладені в Акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 по справі № К/9991/74156/12.

Будь-яких обмежень, застережень, заборон відносно включення до складу адміністративних витрат, витрат по супроводженню програмного забезпечення ПК України не містить. Таким чином, за правилами Податкового кодексу України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат. Всі умови, передбачені чинним законодавством, для формування витрат Позивачем було дотримано, а відповідачем з посиланням на належні та допустимі докази не спростовано.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що податковим органом жодним чином не доведено, що операції з придбання косметичної продукції, є недійсними та/або такими, що не пов'язані з отриманням доходу, не наведено вагомих доказів та аргументів для обґрунтування своєї позиції.

Матеріалами справи підтверджується, що господарські операції фактично виконані та оформлені відповідними первинними (бухгалтерськими та податковими) документами. Визнання первинних документів та господарських операцій податковим органом недійсними, не пов'язаними з отриманням доходу та такими, що зумовлюють завищення витрат, лише на підставі припущень податкового органу в односторонньому порядку, не породжує недійсності фінансових документів, пов'язаних з виконанням правочинів та здійсненням підприємницької діяльності.

При цьому слід зазначити, що одним із основних принципів податкового законодавства, відповідно до ст. 4.1.4 ПК України є принцип презумпції правомірності рішень платника. Відповідно, принцип оцінки податкових спорів - це принцип презумпції добросовісності платника, у зв'язку з яким, дії платника податків є економічно виправданими, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах є достовірними.

Отже, віднесення позивачем сум до складу витрат на підставі належним чином оформлених розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість яких передбачена правилами ведення податкового обліку, є правомірним.

З аналізу вищезазначених норм права та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Текс-Стиль» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.05.2017 №, від 13.05.2017 №, від 13.05.2017 №, від 13.05.2017 №, від 13.05.2017 №.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь ТОВ «Текс-Стиль» судові витрати в сумі 163658,00грн.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій