Справа № 814/2649/15
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2649/15

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Федусика А.Г.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєва Сергія Олександровича на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєва Сергія Олександрович, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі за текстом Фонд) Северина Ю.П. щодо не включення його, як вкладника за договором банківського рахунку у доларах США від 22.01.2015 р. № НОМЕР_1, укладеним з ПАТ "Імексбанк", до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та зобов'язання відповідача подати до Фонду інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за договором банківського рахунку у доларах США від 22.01.2015р. № НОМЕР_1, укладеним з ПАТ "Імексбанк", за рахунок Фонду.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року адміністративний позов задоволений в повному обсязі.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєв С. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.01.2015 року ОСОБА_5 звернувся до відділення АТ "Імексбанк" № 429 у м. Миколаєві із заявою про відкриття поточного рахунку на ім'я ОСОБА_3, після чого між банком та ОСОБА_5, діючим в інтересах ОСОБА_3 (Клієнта), був укладений договір № НОМЕР_1 банківського рахунку у доларах США, відповідно до якого банк відкриває Клієнту (позивачу) поточний рахунок № НОМЕР_2, зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, які йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка, проведення інших операцій за рахунком.

Меморіальним валютним ордером № 7734 від 22.01.2015 року банк, за розпорядженням ОСОБА_5, перерахував з його рахунку НОМЕР_3 на рахунок НОМЕР_2, відкритий ОСОБА_5 на ім'я позивача, кошти в сумі 11500,00 дол. США.

Цього ж дня 22.01.2015 року між банком та позивачем був укладений договір № НОМЕР_1 банківського рахунку у доларах США, яким також передбачене відкриття банком позивачу, як Клієнту, поточного рахунку НОМЕР_2, та здійснення відповідних операцій за рахунком.

15.01.2015 року постановою НБУ №16/67 "Про віднесення ПАТ "Імексбанк" до категорії проблемних" ПАТ "Імексбанк" було визнано проблемним строком на 180 днів, та були встановлені певні обмеження щодо його діяльності.

25.01.2015 року постановою НБУ №50 "Про віднесення ПАТ "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних" банк був віднесений до неплатоспроможних.

26.01.2015 року постановою виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішено розпочати з 27.01.2015 року процедуру виведення ПАТ "Імексбанк" з ринку та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію.

Рішенням від 23.04.2015 року №84 дію тимчасової адміністрації у ПАТ "Імексбанк" продовжено до 27.05.2015 року.

27.05.2015 року рішенням №105 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Імексбанк" з відшкодуванням з боку Фонду вкладів фізичних осіб.

22.05.2015 року позивач подав Уповноваженій особі Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ "Імексбанк" заяву про включення його, як вкладника за договором № НОМЕР_1 від 22.01.2015 року, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та просив здійснити виплату вкладу відповідно до закону.

Уповноважена особа листом від 03.06.2015 року № 301 повідомила позивача, що договір банківського рахунку від 22.01.2015 року НОМЕР_1 та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, за попередніми висновками містять ознаки нікчемності та підпадають під критерії нікчемності, передбачені п.7 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 228 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивача неправомірно не включено Уповноваженою особою до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 09.08.2012 року №14 (надалі - Положення №14).

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення №14 Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до п.2,4 Розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (надалі - Загальний Реєстр). Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частинами 1 та ч.2 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

В ч.3 ст.38 цього Закону закріплені підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, а саме:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, як зазначено в апеляційній скарзі Уповноваженої особи, відмова позивачу у включенні його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, пов'язана із тим, що відповідно до п.7 ч.3 ст.38 цього Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочин із перерахування на рахунок позивача 11500,00 доларів США з рахунку ОСОБА_3 є нікчемним, оскільки вчинений в порушення вимог законодавства.

Частиною 1 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Договір банківського рахунку № від 22.01.2015 року та дії ПАТ "Імексбанк" із зарахування на рахунок позивача 11500,00 доларів США є правочинами, в результаті яких у позивача та банку виникають взаємні права та обов'язки щодо цієї суми, а тому такі правочини повинні відповідати вимогам ст.203 ЦК України.

Оцінюючи доводи уповноваженої особи Фонду щодо нікчемності вказаних правочинів, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно ч.6 ст.4 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України "Про Національний банк України", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Частиною 2 ст.52 Закону України "Про банки та банківську діяльність" встановлено, що банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно ст.44 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належить, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Статтею 11 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" визначені повноваження Національного банку України у сфері валютного регулювання, одним з яких є видання обов'язкових для виконання нормативних актів щодо здійснення операцій на валютному ринку України.

Таким чином, умови договору банківського рахунку №990413509 в частині можливості поповнення банком рахунку позивача іноземною валютою шляхом її перерахування з рахунку іншого вкладника банку, а також операції із зарахування банком на рахунок позивача 11500,00 доларів США повинні відповідати як вимогам вищенаведених законодавчих актів, так і нормативним актам Національного банку України.

Правлінням Національного банку України прийнята Постанова №365 від 16.09.2013 року "Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України", яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.09.2013 року за №1592/24124 (надалі - Постанова НБУ №365).

Пунктом 1 цієї постановою встановлено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку, за виключенням операцій, які передбачені в цьому пункті.

Відповідно до п.2 Постанови НБУ №365 зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється.

Уповноважений банк зобов'язаний здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента).

Зі змісту наведених положень Постанови НБУ №365 слідує, що зарахування 11500,00 доларів США на рахунок позивача могло бути вчинено банком лише у тому випадку, якщо ця сума була перерахована позивачем зі свого іншого валютного рахунку або шляхом унесення позивачем цієї суми до каси банку у готівковій формі.

Проте, судом першої інстанції не було досліджено і встановлено, що операція із зарахування на рахунок позивача 11500,00 була здійснена шляхом безготівкового переказу з вкладного рахунку іншої фізичної особи, а тому така операція проведена банком в порушенням вимог Постанови НБУ №365.

В результаті вчинення таких дій позивач отримав переваги у вигляді надходження на його рахунок 11500,00 доларів США, які не могли бути отримані позивачем у випадку дотримання банком вимог Постанови НБУ №365.

Аналіз наведених обставин в сукупності дає підстав для висновку про доведеність відповідачем правомірності не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено та не було встановлено, що позивачем , а саме 22 та 23 січня 2015 року у відділенні АТ "Імексбанк" у м. Миколаєві було проведено операцію з перерахуванню коштів з власного рахунку ОСОБА_5 на рахунок інших осіб грошових коштів, а саме на рахунки: ОСОБА_6 у сумі 158100, 05 грн., ОСОБА_7 на суму 158100, 05 грн., ОСОБА_3 у сумі 181 100, 06 грн., ОСОБА_8 у сумі 181 815, 06 грн..

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що фізична особа мала на рахунках у неплатоспроможному банку значну суму грошових коштів, яка перевищує суму відшкодування у розмірі 200000, 00 грн., таким чином вирішила розділити свій вклад.

Отже, позивач та фізична особа , укладаючи між собою так званий «договір позики» порушили публічний порядок відшкодування грошових коштів за рахунок Фонду гаратування, а з ним і ст.ст.26, 27, 52, Закону та ст.228 ЦК України, та створивши у такий спосіб собі переваги перед іншими вкладниками банку.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що 11500,00 доларів США були перераховані ОСОБА_3 з одного свого власного рахунку на інший, а тому таке перерахування відповідає вимогам Постанови НБУ №365, колегія суддів вважає помилковим.

Також не можна погодитися із твердженням суду першої інстанції про те, що " у будь-якому випадку, відповідно до п.2 постанови НБУ №365 від 16.09.2013 року, навіть при перерахуванні в іноземній валюті всупереч обмеженням, встановленим п.1 цієї постанови, банк зобов'язаний здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті фізичної особи. Тобто валюта платежу не є підставою для відмови у здійсненні переказу, переказ все одно повинен бути виконаний, але у гривні".

Вказані судом першої інстанції операції, а саме конвертація 11500,00 доларів США у гривню шляхом їх продажу на міжбанківському валютному ринку, та зарахування на поточний рахунок в національній валюті, не здійснюються банком автоматично на підставі лише розпорядження власника коштів про перерахування валюти, а потребують оформлення клієнтом відповідних розпоряджень на вчинення зазначених операцій окремо.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи та допустив порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення про задоволення позову.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктами 1, 4 частини 1 статті 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п. 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєва Сергія Олександровича - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєва Сергія Олександрович, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В.Яковлєв