Справа № 562/1528/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Мичка І.М.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"13" грудня 2017 р. Справа № 562/1528/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "19" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо невірного застосування норм чинного законодавства при нарахуванні та виплаті пенсії та зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок її пенсії з дня її призначення (з 03.10.2016 р.) з урахуванням грошової допомоги до відпустки в сумі 4248 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 10 645,80 грн.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19.07.2017 р. позов задоволено.

Визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо невірного застосування норм чинного законодавства при нарахуванні та виплаті пенсії.

Зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з дня її призначення, тобто з 03 жовтня 2016 року, з урахуванням грошової допомоги до відпустки в сумі 4248,25 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 10656,80 грн., що вказані в довідці від 03.10.2016 № 01-36/397 яка видана відділом культури і туризму Здолбунівської районної державної адміністрації, шляхом ділення загальної суми 14905,05 грн. на наявні місяці роботи, тобто, на 5 місяців, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто з Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 03 жовтня 2016 року Рівненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області було призначено пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Судом встановлено, що вказана пенсія була призначена на основі довідки про оклад, ранг та вислугу років від 03.10.2016 № 01-36/396 та довідки про складові заробітної плати від 03.10.2016 № 01-36/397, що видані Здолбунівським районним відділом культури і туризму районної державної адміністрації.

ОСОБА_3 вважаючи, що при проведенні обрахунку її пенсії Рівненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України було невірно взято до обрахунку суми грошової допомоги та безпідставно не враховано компенсацію за невикористану відпустку, що вказані в довідці про складові заробітної плати від 03.10.2016 № 01-36/397, звернулась до суду за захистом своїх прав.

Так, позивач вважає, що поділ сум виплат з розрахунку 1/12, суперечить вимогам Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та п. 4 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622, де вказано, що «матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період що перевищує календарний місяць, враховується в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 має право на перерахунок та виплату пенсії з 03 жовтня 2016 року, з урахуванням грошової допомоги до відпустки в сумі 4248,25 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 10656,80 грн., що вказані в довідці від 03.10.2016 № 01-36/397 яка видана відділом культури і туризму Здолбунівської районної державної адміністрації, шляхом ділення загальної суми 14905,05 грн. на наявні місяці роботи, тобто, на 5 місяців, з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14 вересня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», якою затвердив Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок).

Пунктом 4 Порядку встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Суд вірно зазначив, що згідно вказаного Порядку, у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців.

Відповідно до п.2 Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2016 року №500, державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд першої інстанції вірно вказав, що матеріальна допомога враховується в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. Тому, суперечать вимогам вищенаведених норм чинного законодавства дії відповідача щодо використання для обчислення пенсії позивача сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення шляхом ділення загальної суми цих виплат на 12 місяців, оскільки відповідно до довідки від 03.10.2016 № 01-36/397, що видана відділом культури та туризму Здолбунівської РДА , ці суми, які є складовими заробітної плати позивача, виплачені позивачу у період з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року, що складає 5 міс, тому при визначені розміру пенсії позивача ці виплати повинні бути застосовані виходячи з розрахунку: загальна сума цих виплат за наявні місяці роботи - тобто 5 місяців, що відповідає положенням п. 4 Порядку.

Щодо врахування компенсації за невикористану відпустку для здійснення перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ст. 57 Закону №889-VIII державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Так, статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

В силу вимог частини другої статті 50 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З огляду на зазначене, компенсація за невикористану відпустку є складовою заробітної плати і відноситься до системи оплати праці державного службовця.

За приписами частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу) на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Також стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

До такого доходу (заробітної плати) враховуються, зокрема, суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отриманих застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу вказаних норм слідує, що усі отримувані застрахованою особою виплати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються до заробітку (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічну позицію висловив також і Верховний Суд України в постановах від 28.05.2013р. (№ 21-97а13), від 16.09.2014р. (№ 21-314а14), в яких визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відтак, оскільки із компенсації за невикористану щорічну відпустку сплачувалися страхові внески, колегія суддів робить висновок, що вказану виплату необхідно включити до розрахунку заробітної плати позивача, з якої обчислюється пенсія.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), №17767/08, пункт 72 від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), №68385/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 року).

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні о справі «Сухонов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першою протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа які воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Як зазначено в статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до суб'єкта владних повноважень, суд має виходити із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені Конституцією України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст.8 Конституції України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 має право на пенсійну виплату обраховану з урахуванням п. 4 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622, де вказано, що «матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період що перевищує календарний місяць, враховується в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді», а тому відмова відповідача не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи та порушує статтю 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», а тому є неправомірною.

Таким чином для захисту прав та інтересів позивача зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 03 жовтня 2016 року, з урахуванням грошової допомоги до відпустки в сумі 4248,25 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 10656,80 грн., що вказані в довідці від 03.10.2016 № 01-36/397 яка видана відділом культури і туризму Здолбунівської районної державної адміністрації, шляхом ділення загальної суми 14905,05 грн. на наявні місяці роботи, тобто, на 5 місяців, з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "19" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч