Справа № 817/337/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" грудня 2017 р. Справа № 817/337/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "11" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2374-13 від 30.06.2016 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік в розмірі 25 000,00 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 30.06.2016 року №2374-13.

Присуджено на користь позивача - ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки MERSEDES BENZ, модель ML 350, об'єм двигуна 3498 куб. см., 2012 року випуску.

30 червня 2016 року державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2374-13, яким ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік в розмірі 25000,00 грн., яке надіслано платнику податків листом від 18.01.2017 року №787/17-16-13-05 (а.с. 5-6).

Не погоджуючись із рішенням контролюючого органу та вважаючи його протиправним, позивач звернувся із позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено у 2016 році податкове зобов'язання із транспортного податку, не ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII (далі - Закон України №71-VIII), відповідно до якого, об'єктом оподаткування транспортним податком були транспортні засоби, які використовувалися до 5 років і мали об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

У свою чергу, 01.01.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 №909-VІІІ (далі - Закон України №909-VІІІ), відповідно до якого, об'єктом оподаткування транспортним податком стали транспортні засоби, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

За змістом статті 10 Кодексу, транспортний податок належить до місцевих податків.

Підпунктами 12.3.2, 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зміни до пп. 267.2.10 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, були внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 року №909-VIII.

Відповідно до п. 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" вказаного Закону, в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Так, відповідно до наявних матеріалів справи, Рівненською міською радою прийнято рішення №5253 від 18.06.2015 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку", яким скасовано рішення Рівненської міської ради №4831 від 22.01.2015 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" та затверджено нове Положення про порядок справляння податку на майно в частині транспортного податку.

В силу приписів пункту 3.1 даного рішення, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см..

Рішенням Рівненської міської ради №109 від 28.01.2016 "Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" внесені зміни до рішення Рівненської міської ради №5253 від 18.06.2015 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку".

Отже Рівненська міська рада на 2016 рік фактично запровадила механізм справляння та порядок сплати транспортного податку в м.Рівне, встановленого Податковим кодексом України.

В силу приписів п.3.1 даного рішення, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Таким чином, на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, транспортний податок на території міста Рівного справлявся у порядку, визначеному Податковим кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених пункту 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 року №909-VIII.

Як зазначалося, відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування транспортним податком на час виникнення спірних правовідносин були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року №928-VIII, станом на 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що на 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була встановлена в розмірі 1378,00 грн., об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн..

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів затверджена постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016 року (надалі Методика №66), а визначити таку вартість можна за допомогою Інтернет ресурсу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно з п. 2 Методики №66, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у п. 3 Порядку, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Відповідно до пункту 4 Методики№66, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

За інформацією, наведеною відповідачем у листі від 18.01.2017 року №787/17-16-13-05, вартість легкового автомобіля марки MERSEDES BENZ, модель ML 350, об'єм двигуна 3498 куб. см., 2012 року випуску, що належить позивачу на праві власності, перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2016 року.

Однак судом першої інстанції вірно встановлено, що на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відомості щодо розрахунку середньоринкової вартості легкового автомобіля марки MERSEDES BENZ, модель ML 350, відсутні.

Крім того, як вірно зазначено судом, основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

Принципи, проголошені у статті 4 Податкового кодексу України повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку. Так, серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

У свою чергу, принцип стабільності закріплений у пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Згідно з вказаною нормою зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Отже, відповідно до положень підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, зміни, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 року №909-VIII, щодо об'єкту оподаткування транспортним податком не можуть застосовуватись у 2016 році.

Також, за позицією Європейського суду принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при внесенні змін до порядку оподаткування (принцип стабільності податкового законодавства), то вона зобов'язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Незважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не містять відповідного обґрунтування, колегія вважає за необхідне вказати, що судом при розгляді справи правомірно застосована практика Європейського Суду з прав людини як джерело права. Зокрема у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine) та "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine) ЄСПЛ дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Щодо покликання апелянта в скарзі відносно того що після модернізації в 2015 році модельний ряд MERSEDES BENZ ML отримав назву MERSEDES BENZ GLE, то колегія суддів вважає їх безпідставними оскільки такі твердження не підтверджені жодним доказом. У будь-якому випадку інша назва будь-якого автомобіля (в тому числі й після модернізації) має бути врахована центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. При цьому такі критерії визначення як марка, модель, року випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач, пробіг легкового автомобіля є суттєвими і окрім розміщення на офіційному веб-сайті мають відповідати даним технічного паспорта автомобіля.

Зазначення інших відомостей, навість схожих із назвою автомобіля позивачки, не дає підстав вважати автомобілі тотожними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін відповідно до вимог ст.316 КАС України.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "11" травня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена упродовж тридцяти днів з дня її складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Повний текст постанови складено "18" грудня 2017 р.