Справа № 812/1239/16
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року справа №812/1239/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Компанцієць І.Д.,

Ястребової Л.В.,

при секретареві судового засідання Святодух О.Б.

за участю

представника позивача Жукової А.А. (за довіреністю)

представника відповідача Троцко Б.О. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 р. у справі № 812/1239/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Харківського управління офісу великих платників податків державної фіскальної служби, Офісу великих платників податків державної фіскальної служби та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську міжрегіонального головного управління державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року у справі № 812/1239/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" задоволені повністю, а саме: визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС щодо неподання Головному управлінню державної казначейської служби України у Луганській області висновку про відшкодування публічному акціонерному товариству "Луганськтепловоз" податку на додану вартість за липень 2013 року; визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невнесення заяви публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 30460464,00 грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, заяву про повернення Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування публічному акціонерному товариству "Луганськтепловоз" з бюджету податку на додану вартість на суму 30460464,00 грн. за декларацією з податку на додану вартість за липень 2013 року; стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень) 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (). (т.17 арк.справи 177-184)

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (т.17 арк.справи 195-196)

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення та постанову суду першої інстанції без змін.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - публічне акціонерне товариство "Луганськтепловоз" (), є юридичною особою, зареєстрований виконавчим комітетом Луганської міської ради 18 червня 2003 року (т.1 а.с. 10-11, т.16 а.с.222-225).

Позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №027 з реєстру платників податку на додану вартість (т.1 арк.справи 9), перебуває на обліку у контролюючих органах з 09.07.1993 за № 5584/15, на час розгляду справи зареєстрований в м. Сєвєродонецьку Луганської області, знаходився на обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (т.1 арк.справи 12).

В порядку, визначеному Постановою КМУ від 30.03.2016 року № 247 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" було реорганізовано Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС шляхом її приєднання до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України при реорганізації до правонаступника переходять всі права та обов'язки юридичної особи, яка припиняється.

На час розгляду справи припинено юридичну особу СДПІ у м. Луганську, правонаступником прав та обов'язків якої є Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

У зв'язку з проведенням реорганізації СДПІ у м. Луганську, на виконання розпорядження Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 08.09.2016 № 47-р "Щодо передання платників податків" ПАТ "Луганськтепловоз" з 16.09.2016 було передано на облік до спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, яка також була припинена та правонаступником прав та обов'язків якої є Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Ухвалою суду першої інстанції 24.05.2017 здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі № 812/1239/16, змінено - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, на Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, залучено до участі у справі як відповідача - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Таким чином на час розгляду справи позивач перебуває на податковому обліку як платник податків у Харківського управління, яке є структурним підрозділом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та здійснює всі повноваження передбачені Податковим кодексом України щодо адміністрування податків та зборів підприємств на обліку, зокрема ПАТ "Луганськтепловоз".

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Повноваження відповідачів визначені статтею 20 ПК України.

У відповідності до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами України є органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2. цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

ПАТ "Луганськтепловоз" 20 серпня 2013 року подав до СДПІ у м. Луганську податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2013 року, у рядку 23 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 30460464,00 грн (т.1 арк.справи 82-83). Разом із поданням податкової декларації за липень 2013 року Позивачем 20.08.2013 подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (Д4) за липень 2013 у розмірі 30460464,00 грн (т.1 арк.справи 88).

18.10.2013 відповідачем-2 проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності та законності нарахування ПАТ "Луганськтепловоз" заявленого бюджетного відшкодування в податковій декларації з ПДВ за липень 2013 року, яка оформлена актом від 18.10.2013 № 92/19-0/05763797 за наслідками якої ІІ-ий відповідач виявив порушення пункту 200.1, абзацу а) пункту 200.4 статті 200 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2013 року на суму 30460464,00 грн.

28.10.2013 за вих. № 866-769 позивач подав до 2-го Відповідача заперечення на Акт (т.1 а.с.42-43), які відповідачем-2 відповіддю від 04.11.2013 № 5706/10/19-105 залишені без задоволення (т.1 а.с. 44-49).

07.11.2013 відповідач-2 виніс податкове повідомлення-рішення форми "В1" №, яким встановлено порушення пункту 200.1, абзацу а) пункту 200.4 статті 200 ПК України.

На підставі зазначеного податкового повідомлення-рішення позивачем розпочата процедура адміністративного оскарження. Так, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 у справі № 812/584/14 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.11.2013 № (т.1 арк.справи 52-61). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2014 у справі № 812/584/14 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року у справі №812/584/14 залишено без змін (т.1 арк.справи 62-70).

Позивач неодноразово надавав до суду першої інстанції додаткові письмові пояснення (т.2 арк.справи 50-250, т.3 арк.справи 1-250, т.4 арк.справи 1-111; т.4 арк.справи 147-160, т.5 арк.справи 1-248, т.6 арк.справи 1-258, т.7 арк.справи 1-255; т.7 арк.справи 256-268, т.8 арк.справи 1-247, т.9 арк.справи 1-256, т.10 арк.справи 1-255; т.10 арк.справи 256-270, т.11 арк.справи 1-255, т.12 арк.справи 1-248, т.13 арк.справи 1-245; т.13 арк.справи 256-254, т.14 арк.справи 1-247, т.15 арк.справи 1-249, т.16 арк.справи 1-131), в обґрунтування яких надав копії документів первинного бухгалтерського обліку по господарським операціям за звітний період липень 2013 року щодо його контрагентів.

Щодо визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, що втілилась у ненаданні до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновку про відшкодування ПАТ "Луганськтепловоз" податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 30460464,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 200.15. статті 200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на дату, виникнення спірних правовідносин) у разі, якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку проводив процедуру судового оскарження, то після закінчення даної процедури контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В свою чергу, пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України (в редакція, яка була чинна на дату виникнення спірних правовідносин), визначалось, що на підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу. Аналогічні положення щодо строків надання висновку органом державної податкової служби до органу казначейства містить п.7 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМ України від 17.01.2011 № 39 "Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість", який був чинний на дату виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №39).

Згідно з пунктом 6-8 Порядку № 39 у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України було підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку був зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Висновки та реєстр висновків, що передані до органів державної казначейської служби, подаються починаючи з 01 липня 2011 року в електронній формі з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис" і "Про електронні документи та електронний документообіг" і не пізніше наступного операційного дня на паперовому носії.

Державна податкова служба надсилала на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначались Державною податковою службою.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховував платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Підсумовуючи викладене, підставою для перерахування платникові податку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку був відповідний висновок.

Пунктом 9 Порядку № 39 передбачалось, що на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховував платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Порядок формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках затверджений наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 03.02.11 № 68/23 (далі - Порядок № 68/23).

За приписами пункту 5 Порядку № 68/23 центральний орган державної податкової служби не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання реєстрів висновків, здійснює формування узагальненої інформації щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ окремо за платниками, які мають право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ, іншими платниками... Зазначену інформацію на постійній основі (щоденно) не пізніше наступного робочого дня після її формування направляє: до Державного казначейства України, одночасно органам державної податкової служби в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі для подачі висновків органам державного казначейства.

Таким чином нормами Податкового кодексу України чітко визначався строк для подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, подавав до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету такому платник.

Закінчення процедури судового оскарження пов'язано саме з моментом набрання законної сили рішенням суду, а отже право платника податку на отримання бюджетного відшкодування слід вважати підтвердженим з моменту набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 812/584/14, а саме з 19.08.2014, після чого протягом п'яти робочих днів мала бути перерахована сума коштів, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Представник відповідача-3, як правонаступник, визнає, факт належного та своєчасного повідомлення про набрання зазначеним судовим рішенням законної сили, проте в порушення вимог пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України не вчинив жодної дії щодо подання до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що у даному випадку відповідач-2 порушив вимоги Податкового кодексу України, якими визначено, що у разі підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування, контролюючий орган був зобов'язаний протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 року (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби є правонаступником прав та обов'язків відповідача-2, однак колегія суддів дійшов висновку, що саме відповідач-2 допустив триваючу пасивну поведінку (бездіяльність) щодо позивача щодо ненадання протягом п'яти днів органу державної казначейської служби висновку із зазначенням підтвердженої суми бюджетного відшкодування за липень 2013 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що бездіяльність відповідача-2, щодо ненадання протягом п'яти днів органу державної казначейської служби висновку із зазначенням підтвердженої суми бюджетного відшкодування за липень 2013 року, є протиправною.

При розгляді питання щодо оцінки дій, бездіяльності відповідачів-2 та відповідача-3 щодо не внесення заяви позивача про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 30460464,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та зобов'язання вчинити дії шляхом внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість з податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 30460464,00 грн, колегія суддів враховує наявність правонаступництва та внесені зміни до статті 200 ПК України щодо порядку повернення суми бюджетного відшкодування, строків проведення розрахунків.

Зокрема, внесеним Законом України від 21.12.2016 № 1797-VІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 23 березня 2017 року № 1989-VIII, був змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який наразі не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Так, згідно з підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (у чинній редакції), формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

До такого Реєстру вносяться такі дані: 1) найменування платника податку та його індивідуальний податковий номер; 2) дата подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, поданої у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); 3) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначена у кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов'язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; 4) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшена на суму податкового боргу; 5) реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування; 6) реквізити бюджетних рахунків для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; 7) реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування податку; 8) дата початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява про повернення суми бюджетного відшкодування, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); 9) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дата поданої до контролюючого органу заяви в разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; 10) дата складення та вручення платнику податків акта перевірки; 11) дата та номер податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням (у разі подання) уточнюючого розрахунку, неузгоджена контролюючим органом; 12) дата початку оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, що оскаржується; 13) дата закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, узгоджена за результатами оскарження; 14) сума узгодженого контролюючим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дата її узгодження; 15) дата та сума повернення бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку; 16) дата та сума зарахування (перерахування) в рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Внесення даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування посадовими особами відповідних органів здійснюється з дотриманням вимог законів щодо електронного підпису та електронного документообігу.

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат, зокрема з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення (п. ґ) пункту 200.12 статті 200 ПК України). У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п'яти операційних днів.

Пункт 200.15 статті 200 ПК України передбачає, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов'язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом № 1797, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов'язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Таким чином, Законом № 1797-VІІ від 21.12.2016, статтею 19-3 ПК України було делеговано Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби функцію щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, що була раніше покладена на податкові інспекції.

Також, до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок № 26), який, згідно з пунктом 3 Постанови, набирає чинності з 1 квітня 2017 року. При цьому, постановою встановлено, що до набрання чинності Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер;

дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);

суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов'язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування;

дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС;

дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується;

дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 26, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у зв'язку з набранням чинності Порядком № 26, з 01.04.2017 втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2016 № 68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01.04.2017, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

Водночас, з 01.04.2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Як вище було зазначено, судове рішення по справі № 812/584/14 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.04.2012 № , набрало чинності 19.08.2014, а тому зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування за липень 2013 року, на 30460464,00 грн вважається узгодженою.

У ході судового розгляду справи встановлено, що узгоджена судовим рішенням сума бюджетного відшкодування ПАТ "Луганськтепловоз" не була відображена контролюючим органом в Реєстрі як то було передбачено пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України. Зазначені обставини визнані сторонами.

У свою чергу, після набрання чинності Порядком № 26, тобто з 01.04.2017, відповідач-3, як контролюючий орган, мав внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суд першої інстанції, що Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС допустили протиправну бездіяльність, оскільки у встановлені строки не було подано до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а потім протиправну бездіяльність допустив Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби оскільки з урахуванням внесених змін не вніс до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформацію про узгодженість сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача-3 внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування ПАТ "Луганськтепловоз" податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 30460464,00 грн, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що бюджетне відшкодування підприємству стане можливим лише після повернення м. Луганськ під контроль державної влади України, оскільки ПАТ "Луганськтепловоз" 25.06.2015 на підставі статті 4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" перереєструвався на підконтрольній державній владі території за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б, сплачує податки, збори та обов'язкові платежі до бюджетів всіх рівнів, має відкриті в українських банках рахунки, і законодавчо не передбачено можливості відмови підприємству у бюджетному відшкодуванні сум податку на додану вартість через знаходження потужностей виробництва платника податків на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Системний аналіз законодавства, яке регламентує спірні правовідносини та фактичних обставин у даній справі, свідчить, що законодавець не пов'язує умови бюджетного відшкодування з місцезнаходженням виробничих потужностей платника податків.

Також, є неприйнятними доводи апеляційної щодо посилання на зупинення казначейських операцій позивача на підставі листів Служби Безпеки України на адресу Державної Казначейської служби з огляду на наступне (т. 17 арк.справи 155-157).

Особливістю даної справи є те, що на час виникнення спірних відносин виробничі потужності Позивача перебувають на території тимчасово непідконтрольній Українській владі при новому місці реєстрації юридичної особи на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції на час розгляду даної справи відсутній.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 (частина друга статті 1 Закону № 1669).

Згідно з пунктом 24 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України витрати державного бюджету у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, здійснюються після повернення територій під контроль державної влади.

Підчас судового розгляду справи судом як першої, так і апеляційної інстанції встановлено, що позивач 23.06.2015 змінив своє місцезнаходження (юридичну адресу) з м. Луганська на м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б, що підтверджено інформацією, зазначеною в установчих документах позивача, та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у якому зазначено серед інших і місто Луганськ - місцезнаходження позивача до 23.06.2015.

При цьому, місто Сєвєродонецьк не віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Пунктом 13 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845) передбачено, що зупинення безспірного списання коштів здійснюється у разі:

1) зупинення судом виконання:

виконавчого документа;

рішення про стягнення коштів;

3) звернення до суду із заявою про заміну особи (боржника, стягувача) правонаступником;

4) наявності інших передбачених законом обставин.

З часу прийняття рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року про задоволення позову ПАТ "Луганськтепловоз" у справі № 812/584/14 жодні судові рішення про зупинення виконання рішення суду чи виконавчого документа не приймались.

Листи Служби безпеки України, на які відповідач посилається як на підставу для зупинення безспірного списання коштів на користь позивача, за своїм змістом є інформаційним повідомленням та не містять жодних заборон щодо виконання рішення суду.

У зазначених листах відсутня будь-яка інформація щодо відкритих кримінальних проваджень стосовно позивача. Таку інформацію не надано судам і під час розгляду справи.

Тобто, зазначені листи носять лише рекомендаційний характер.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пункт 13 Порядку № 845 містить вичерпний перелік підстав для зупинення безспірного списання коштів, який розширеному тлумаченню не підлягає, а листи Служби безпеки України не визначені чинним законодавством як підстава для зупинення безспірного списання коштів.

Згідно пояснень представника відповідача-3 в суді першої інстанції, жодного письмового рішення про зупинення безспірного списання коштів на користь публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" не приймалось, відповіді на неодноразові звернення позивача не надавались.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що у відповідача відсутні підстави для невиконання рішення суду у справі № 812/584/14, а тому не здійснення заходів щодо його виконання суд розцінює як протиправну бездіяльність відповідача.

При цьому сторонами не оспорюється можливість позивача здійснювати платежі з рахунків та отримувати кошти на рахунки.

Натомість відповідачем не надано доказів прийняття рішення або вчинення дій Службою безпеки України, передбачених статтею 25 Закону "Про службу безпеки України" щодо зупинення дій або операцій, які є предметом спору у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає неприйнятним довід апеляційної скарги стосовно посилання на лист Служби безпеки України, оскільки такий лист не є нормативно - правовим актом або рішенням органу владних повноважень, носить рекомендований характер для казначейської служби при здійснення бюджетного відшкодування, тоді як у спорі, що розглядається, мова йде про включення заяви до Тимчасового реєстру.

Щодо строків звернення до суду колегія суддів зазначає, що відповідно до положень пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Рішення суду у справі 812/854/14 за наслідками судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 07.11.2013 № про зменшення публічному акціонерному товариству "Луганськтепловоз" суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 30460464,00 грн. набрало законної сили 19 серпня 2014 року.

Відповідно до пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Отже, позивачем не пропущено строк звернення з даним позовом до суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем-3 не надано суду жодного доказу правомірності не внесення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації за декларацією позивача з ПДВ за липень 2013 року на суму 30460464,00, тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195,196, п.1 ч.1 ст. 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 р. у справі № 812/1239/16 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 р. у справі № 812/1239/16 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 грудня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний колегією суддів протягом п'яти днів.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Гайдар

Судді: І.Д.Компанієць

Л.В.Ястребова