Справа № 486/1074/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 486/1074/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Франчук О.Д.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Южноукраїнського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Южноукраїнського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій (бездіяльність) та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року ОСОБА_4 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Южноукраїнського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі відповідач, УПФ), в якому просив:

- визнати дії УПФ, що полягають у невірному застосуванні норм закону при обчисленні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, неправомірними.

- зобовязати УПФ провести обчислення та виплату пенсії за віком з 06.07.2012 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що УПФ неправомірно застосувало норми законодавства під час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, тому як має місце не переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце призначення іншої пенсії по іншому закону. Крім того, позивач продовжує працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове держане пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що унеможливлює застосування показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхову внески за 2007 рік при розрахунку пенсії.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01.11.2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії УПФ, що полягають у невірному застосуванні норм закону при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах позивача, неправомірними. Зобов'язано УПФ виконати перерахунок та виплату пенсії позивачу, з 25.03.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарних роки, що передують 2014 року та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.01.1996 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

11.07.2012 року позивач звернувся до УПФ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно копій розпорядження №666222 від 15.08.2012 року та розрахунків стажу і заробітку для обчислення пенсії, позивачу була призначена пенсії у розмірі 2777.68 грн. з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік.

Після призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач продовжив працювати та сплачувати належні страхові внески.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок, що позивач досяг встановленого законом віку і тому має право на перепризначення пенсії за віком на пільгових умовах за іншим законом на інших підставах.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З наведених норм вбачається, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Як вже було зазначено вище, з 01.011996 року позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», після призначення пенсії позивач продовжував працювати, отримував заробітну плату та сплачував страхові внески. У липні 2012 року позивач звернувся за призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів робить висновок про неправомірність дій УПФ щодо застосування при нарахуванні пенсії за віком позивачу показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Наведені висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України (ухвала від 18.04.2017 року справа №К/800/12193/17) та Верховного Суду України (постанова від 22.12.2015 року справа № 21-4071а15).

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позовних вимог за період з 06.07.2012 року по 25.03.2017 року без розгляду, виходячи з наступного.

За змістом ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Твердження позивача з приводу того, що він дізнався про порушення свого права 22.09.2017 року є не доведеним, оскільки пенсія є періодичною виплатою, яка виплачується щомісяця, а тому позивач повинен був бути обізнаним про розмір своєї пенсії, та у разі незгоди щодо його обчислення мав достатньо часу для звернення до управління із заявою або до суду за захистом свого порушеного права. Проте до суду він звернувся лише 25.09.2017 року.

Частиною 1 ст.100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За таких обставин, позовні вимоги про зобовязання УПФ провести обчислення та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, підлягають задоволенню з 25.03.2017 року.

Щодо тверджень позивача про неправомірність дій відповідача при обчисленні загального трудового стажу роботи, колегія суддів зазначає наступне.

В позовній заяві позивач зазначає, що його загальний трудовий стаж складає 32 роки 06 місяців 02 дні, але позивач не зазначає в чому саме полягає неправомірність дій УПФ при обчислені його загального трудового стажу. З матеріалів справи не вбачається що УПФ заперечує проти вказаного розміру загального трудового стажу позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що твердження позивача про неправомірність дій відповідача при обчисленні загального трудового стажу роботи, є безпідставними.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Южноукраїнського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено та підписано 15 грудня 2017 року.

Головуючий суддя:ОСОБА_1
Суддя: Суддя: ОСОБА_2 ОСОБА_3