Справа № 466/3427/15-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року місто Київ К/800/9648/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Єрьоміна А.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Заступника директора департаменту, начальника інспекційного відділу м. Львова Полюги З.М. про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до заступника директора департаменту - начальника інспекційного відділу у м. Львові Полюги З.М., в якому просила суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 29.01.2015 № 1ш/7-ф/пз.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваного рішення відповідача як такого, що винесено контролюючим органом безпідставно, з численними процедурними порушеннями.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову №1ш/7-ф/пз у справі про адміністративне правопорушення від 29.01.2015, винесену заступником директора департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області начальником інспекційного відділу у м. Львові; закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 8 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.01.2015 головним державним інспектором Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській обл. відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 на підставі звернення Шевченківської районної адміністрації, проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 на об'єкті будівництва з добудови балкону до квартири АДРЕСА_1.

За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_2, яка є співвласницею квартири АДРЕСА_1 (свідоцтво на право власності на квартиру від 28.02.2012р. НОМЕР_1) проводить будівельні роботи з добудови балкону (3 категорія складності). На час перевірки встановлено консольну бетонну плиту (розміром 10,0 * 1,2).

Будівельні роботи розпочато без розробленої та затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт (реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт), чим порушено статті 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та статтю 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки складені акт від 22.01.2015 № 06/01-ш, протокол про адміністративне правопорушення від 22.01.2015 № 06/01-ш/1, протокол про адміністративне правопорушення від 22.01.2015 № 06/01-ш/2, а також винесено припис від 22.01.2015 № 06/01-ш про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно складених протоколів розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було призначено на 29.01.2015.

29.01.2015 заступником директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській обл. Полюгою З.М. винесено постанову № 1ш/7-ф/пз по справі про адміністративне правопорушення, якою визнано винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 96 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Вважаючи постанову № 1ш/7-ф/пз незаконною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що в даному випадку адміністративне стягнення накладено на позивача поза межами строків, встановлених КУпАП для такого виду правопорушень, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вказав, що у спірних правовідносинах строк на притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності необхідно обчислювати з дня коли орган архбудконтролю виявив вчинене правопорушення та склав відповідній акт і протокол. Також, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно визнано позивачку винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 96 КУпАП, оскільки факт вчинення нею правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом якої щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з статтею 9 Законом України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до статті 27 Законом України «Про архітектурну діяльність» замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою.

Відповідно до пункту 2 Порядку виконання будівельних робіт, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу (далі - Інспекція) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (далі - декларація) або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорії складності; видачі замовнику Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорії складності.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позивачем не надано жодних належних доказів на спростування виявлених відповідачем порушень під час самовільного облаштування балкону до квартири АДРЕСА_1, зокрема, щодо відсутності документа на право виконання будівельних робіт (декларації) та належним чином розробленої та затвердженої проектної документації.

Натомість, складеними за результатами перевірки документами підтверджується факт порушення позивачем вимог статей 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466.

У відповідності до частин 1, 8 статті 96 КУпАП порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Діяння, передбачені частиною шостою цієї статті, вчинені щодо об'єктів III категорії складності, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з твердженням суду апеляційної інстанції про той факт, що відповідачем правомірно визнано позивачку винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 96 КУпАП, та правомірно накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Щодо твердження суду першої інстанції про допущення відповідачем порушень строків під час винесення спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення, колегія суддів вказує наступне.

За змістом статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бут накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Судами встановлено, що 27.10.2014 ЛКП «Балатон» Шевченківської районної адміністрації було складено акт-попередження про самовільне влаштування ОСОБА_2 балкону до квартири АДРЕСА_1

Вказаний акт-попередження від 27.10.2014 Шевченківською районною адміністрацією направлено Державній архітектурно-будівельній інспекції у Львівській області, який отримано останньою 02.12.2014.

Отже, 27.10.2014 року правопорушення було виявлено балансоутримувачем будинку ЛКП, яке не наділене повноваженнями щодо притягнення до відповідальності за порушення статті 96 КУпАП.

Орган архбудконтролю виявив правопорушення тільки під час проведення перевірки, яка була проведена 22.01.2015 на підставі звернення РДА.

Таким чином, строк на притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у даному випадку слід обчислювати з дня коли орган архбудконтролю виявив вчинене правопорушення та склав відповідній акт і протокол, а саме: з 22.01.2015.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що двохмісячний строк на притягнення до відповідальності ОСОБА_2 відповідачем не пропущено.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, зважаючи докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішень судом апеляційної інстанції не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: