Справа № 2а/2218/9742/11
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/2218/9742/11
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Драчук Т. О. Гонтарука В. М.

при секретарі: Александровій К.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом Товариства з ообмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Модест" до Хмельницької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення сесії , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Модест" звернулось в суд з адміністративним позовом до Хмельницької міської ради, в якому просить визнати нечинним та скасувати рішення сорокової сесії Хмельницької міської ради №29 від 03.11.2010 року.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області позов задоволено частково, а саме: визнано нечинним рішення сорокової сесії Хмельницької міської ради від 03 листопада 2011 року, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач оскаржив його до суду апеляційної інстанції. В апеляційній скарзі, апелянт , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2011 року, з ухваленням нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Модест".

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вказує: на пропущення строку для подачі адміністративного позову, оскільки оскаржуване рішення прийняте 03 листопада 2011 року, тоді як позов подано - 24 травня 2011 року; для повноти розгляду справи судом слід було залучити в якості третьої особи без самостійних вимог прокуратуру м. Хмельницького, адже оскаржуване рішення прийняте на підставі винесеного протесту прокуратури м. Хмельницького, і саме прокуратурою м. Хмельницького була встановлена невідповідність прийнятого рішення Земельному кодексу України; Рішенням Конституційного Суду від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 не виключено права скасовувати рішення органу місцевого самоврядування самим органом місцевого самоврядування у разі невідповідності такого рішення законам України. Крім того, апелянт зауважує про те, що судом не було встановлено, з яких підстав було скасоване рішення Хмельницької міської ради №27 від 26.02.2010 року, адже між ТОВ "Модест" та ТОВ Будівельна компанія "Модест" був укладений 28 квітня 2009 року договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва 9-ти поверхового 72- квартирного житлового будинку по вул. Свободи, 14/1, який не був нотаріально посвідчений.

Позивач в запереченнях на апеляційну скаргу (вх. № 8981 від 21.11.2011 року) просить залишити її без задоволення, зазначивши, що шестимісячний строк звернення до суду ТОВ "Будівельна компанія "Модест" пропущений не був, адже про порушення свого права стало відомо лише 16 травня 2011 року; щодо доводів апелянта про необхідність залучення до участі у справі прокуратури м. Хмельницького, вважає, питання визнання нечинним та скасування рішення №29 від 03.11.2010 року ніяким чином не впливало на права, свободи, інтереси або обов'язки прокуратури м. Хмельницького, до того ж Хмельницька міська рада не зверталась з клопотанням про залучення органу прокуратури в якості третьої особи. В спростування доводів апелянта про те, що орган місцевого самоврядування вправі скасовувати свої ж рішення ненормативного характеру (індивідуальної дії) позивач зазначає, що оскаржуване рішення від 03.11.2010 року № 29 є ненормативним правовим актом, а актом одноразового застосування, який стосується товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Модест" та породив правовідносини, пов'язані із реалізацією останнім своїх прав та охоронюваних законом інтересів (початок будівництва 9-ти поверхового 72 - квартирного житлового будинку), тому відповідно до статті 144 Конституції України таке рішення може бути скасоване тільки в судовому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши правову оцінку обставин у справі та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26 лютого 2010 року рішенням 33 сесії Хмельницької міської ради №27 ТОВ «Будівельна компанія «Модест» було поновлено договір оренди земельної ділянки площею 3000 кв.м., що розташована по вул. Свободи 14/1 в м. Хмельницькому для будівництва 9 ти поверхового 72 квартирного житлового будинку (на підставі договору оренди №64 від 5 грудня 2007 року, договір купівлі-продажу від 28 квітня 2009 року, рішення Господарського суду від 28 вересня 2009 року) строком на 3 роки.

03 листопада 2010 року рішенням сорокової сесії Хмельницької міської ради №29 про розгляд протесту прокуратури м. Хмельницького на рішення 33 сесії Хмельницької місткої ради №27 від 26 лютого 2010 року в частині передачі в короткострокову оренду земельної ділянки площею 3 000 кв.м. ТОВ «Будівельна компанія «Модест»», дане рішення було скасовано, оскільки рішення господарського суду, яким було визнано за ТОВ «Будівельна компанія «Модест» право власності на обєкт незавершеного будівництва було скасовано.

Задовольняючи частково позовні вимоги і визнаючи нечинним рішення сорокової сесії Хмельницької міської ради №29 від 03 листопада 2010 року, суд першої інстанції, виходив з того, що прийняте рішення 40 сесії Хмельницької міської ради №29 від 3 листопада 2010 року, яким було задоволено протест прокуратури м. Хмельницького та скасовано рішення 33 сесії Хмельницької міської ради №26 від 26 лютого 2010 року в частині передачі в короткострокову оренду земельної ділянки площею 3 000 кв.м. ТОВ «Будівельна компанія «Модест»» було прийнято поза межами відповідних повноважень міської ради та не ґрунтується на вимогах Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Конституції України.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду частково погоджується з таким висновком суду та зважає на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими для виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи Законом України зупиняються у встановленому законом порядку х одночасним зверненням до суду.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до Конституції України, визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Так, положеннями пункту 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" регламентовано, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Пунктом 10 цієї ж статті передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначена виключна компетенція міських рад, повноважень, щодо скасування прийнятих власних рішень не передбачено.

Рішенням Конституційного суду у справі №7-рп від 16 квітня 2009 року за конституційним поданням Харківської місткої ради щодо офіційного тлумачення положень частини 2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.1, 10, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що закріплені у статті 144 Конституції України і статті 59 Закону норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25, частина четверта статті 59). Конституційним Судом України було також зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3) . Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

З системного аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що оскаржуване рішення Хмельницької міської ради прийнято поза межами відповідних повноважень міської ради та не ґрунтується на вимогах Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Конституції України, адже рішення сорокової сесії Хмельницької міської ради №29 від 03 листопада 2010 року є актом одноразового застосування, який безпосередньо стосується товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Модест" і пов'язане з реалізацією прав та охоронюваних законом інтересів вказаного товариства, відповідно такий акт індивідуальної дії може бути скасований лише в судовому порядку.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування рішення 40 сесії Хмельницької міської ради №29 від 03 листопада 2010 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині скасування рішення органу місцевого самоврядування, суд першої інстанції вважав, що право позивача було захищено, шляхом визнання рішення нечинним, тобто спір вже вирішений по суті.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, і надавши юридичну оцінку наданим доказам в їх сукупності, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, з урахуванням наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Повноваження суду при вирішення справи визначає стаття 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, у відповідності до частини 2 зазначеної статті у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Зі змісту даної норми вбачається, що встановлені способи захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору в сфері публічних правовідносин. Так, вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним - індивідуального акта.

Кодекс адміністративного судочинства України не містить визначення термінів нормативно-правовий акт та правовий акт індивідуальної дії.

Враховуючи практику застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції, можна зробити висновок, що правовий акт - офіційний письмовий документ, що породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан і спрямований на регулювання суспільних відносин. Правові акти поділяються на нормативні акти, які встановлюють норми права, що регулюють певну сферу суспільних відносин, та індивідуальні акти, що породжують конкретні права та обов'язки для конкретних суб'єктів права. Нормативно-правовий акт - виданий суб'єктом владних повноважень документ, який встановлює, зміст чи припиняє дію обов'язкових правил поведінки, обмежень в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту/актів/щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки не стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта /суб'єктів/, якому він адресований.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового так і правового акта індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта /суб'єктів/, дотримання яких забезпечується правовими механізмами.

Таким чином, оскільки у даному випадку предметом спору є індивідуальний акт органу місцевого самоврядування, за правилами Кодексу адміністративного судочинства позовною вимогою має бути визнання рішення Хмельницької міської ради від 03 листопада 2010 року протиправним та його скасування.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В силу частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в недотримання положень частини 2 статті 71 КАС України не довів правомірності свого рішення, відтак доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків суду, оскільки оскаржуване рішення не відповідає вимогам частини 3 статті 2 КАС України та не узгоджується з положеннями частини 2 статті 19 Конституції України.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2011 року - скасуванню у звязку з порушенням норм матеріального права з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Хмельницької міської ради задовольнити частково .

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом Товариства з ообмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Модест" до Хмельницької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення сесії, - скасувати та ухвалити нову . .

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення сорокової сесії Хмельницької міської ради №29 від 03.11.2010 року "Про розгляд протесту прокурора міста Хмельницького на рішення тридцять третьої сесії Хмельницької міської ради №27 від 26.02.2010 р. в частині передачі в короткострокову оренду терміном на 3 роки земельної ділянки площею 3000м.кв. по вул. Свободи, 14/1 товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Модест".

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі "05" грудня 2011 р. .

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

секретар