Справа № 813/6391/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11472/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Смидюк Х.В.,

за участі представників позивача - ОСОБА_1,

та відповідача - Заставного Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Ще у грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) та Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі - ПАТ) Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа) у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.130-136), просив:

зобов'язати Уповноважену особу вчинити дії з включення позивача до переліку вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік), з вкладом у розмірі 4594 долари США, із наданням інформації про нього до Фонду, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ за рахунок Фонду;

зобов'язати Фонд включити позивача з вкладом у розмірі 4594 долари США, до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Загальний реєстр).

Позовні вимоги обґрунтовує, тим, що за наявності у нього договорів з ПАТ, на рахунках яких обліковуються кошти, Уповноважена особа, всупереч вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI) та неодноразові його звернення, не включив останнього до Переліку. Це своєю чергою призвело до протиправного не включення до Загального реєстру, внаслідок чого позивач не може отримати гарантованої суми коштів, що знаходяться на його банківському рахунку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року у справі №813/6391/15 позов задоволено частково. Зобов'язано Уповноважену особу вчинити дії з включення (внесення) ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Переліку із наданням інформації про ОСОБА_4 до Фонду, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ за рахунок Фонду. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Із судовим рішенням не погодилась Уповноважена особа. Просить постанову суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що правочин банківського вкладу укладений між позивачем та ПАТ є нікчемним, а тому відсутні і будь-які наслідки такого договору, в тому числі і право розривати договір та розпоряджатися коштами, перераховувати їх на поточний рахунок згідно умов того ж таки нікчемного договору банківського вкладу з подальшим претендуванням на включення до Переліку.

Фонд в судове засідання не надіслав свого представника, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому, апеляційний суд, вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з таких міркувань.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Уповноваженою особою не доведено наявності правових підстав стосовно не включення позивача до Переліку.

Такі висновки суду першої інстанції по суті спору, відповідають фактичним обставинам справи та правильному правозастосуванню. Поряд з цим оскаржене судове рішення не може бути залишено без змін з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03.02.2015 між ОСОБА_4 (Клієнт), з однієї сторони та ПАТ (Банк), з іншого боку, укладено договір №055-13112-030215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів (далі - Договір-1). За цим договором Банк відкриває Клієнту поточний рахунок НОМЕР_2 у доларах США (далі - Рахунок-1), оформлює за ініціативою Клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи Visa Internation та/або MasterCard (Картка), а також Пін-код до Картки (а.с.15).

13.02.2015 між позивачем (Вкладник), з однієї сторони та ПАТ, з іншої сторони, укладено договір №024-13113-130215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США (далі - Договір-2). За умовами Договору-2 Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 (п.1.6) (далі - Рахунок-2). Сума вкладу складає 6600 доларів США, процентна ставка на суму вкладу становить 5.5 процентів річних (пункти 1.2, 1.4). Строк залучення вкладу мав тривати по 12.08.2015 (п.1.3). У разі закінчення строку залучення вкладу, зазначеного в п.1.3 Договору-2 або в разі дострокового припинення дії Договору-2. Вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використання електронних платіжних засобів за Рахунком-1 (а.с.13).

17.02.2015 ОСОБА_4 звернувся до ПАТ із заявою про закриття рахунку фізичної особи. За вказаною заявою він просив закрити Рахунок-2, а залишок коштів, що є на ньому (6600 доларів США) перерахувати на Рахунок-1 (а.с.126).

Частина коштів, що перебували на Рахунку-2 були позивачем отримані, інша частина в сумі 4594,91 доларі США залишаються на Рахунку-1, що підтверджується випискою по приватному рахунку Клієнта №/0122 (а.с.128-129).

На підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 02.03.2015 №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 №51 про запровадження з 03.03.2015 по 02.06.2015 тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ (а.с.54-56).

В подальшому виконавча дирекція Фонду рішеннями від 08.04.2015 та 03.08.2015 №№71, 147 продовжила строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ по 02.10.2015 (а.с.57-58).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ Уповноваженій особі (а.с.59-60).

На офіційному сайті Фонду розміщено повідомлення про те, що Фонд розпочне виплати вкладникам ПАТ за Загальним реєстром (незалежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08.10.2015. Те ж саме оголошення опубліковано в газеті «Голос України» від 08.10.2015 №187 (6191) (а.с.61).

У зв'язку із розпочатою процедурою ліквідації Банку, позивач звертався до банку-агента (ПАТ «Укрексімбанк») із вимогою повідомити чи є про нього дані в реєстрі на отримання виплат за вкладом у ПАТ. Крім того, ОСОБА_4 з посиланням на наявність на Рахунку-1 грошових коштів, неодноразово звертався до Фонду та Уповноваженої особи з проханням включити його у реєстр вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду (а.с.22-26).

Повідомленнями від 23.09.2015 та 12.11.2015 №№ 8821/3206, 05-3111044 позивача доведено до відома про нікчемність Договору-2 згідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI). А тому інформацію, щодо вищезазначеного Договору-2, не включено до Переліку (а.с.27, 84).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення позивача до Переліку та Загального реєстру, такий звернувся до суду із даним позовом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносини між Фондом, банками, НБУ, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом №4452-VI.

За ст.2 Закону №4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) банк-агент - це банк, через який Фонд здійснює виплату гарантованої суми відшкодування за вкладами відповідно до цього Закону;

неплатоспроможний банк - банк, щодо якого НБУ прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність»;

ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства;

тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом;

уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду (ч.2 ст.3 Закону №4452-VI).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст.26 цього Закону).

За змістом частин 1 та 2 ст.27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний Перелік.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що уповноважена особа Фонду зазначає у Переліку суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 5 ст.27 Закону №4452-VI передбачено, що протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду визначається «Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 3-6 розділу ІІІ Положення (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний Перелік (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 ч.4 ст.26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

За пунктами 2, 4, 6 розділу IV Положення Фонд складає на підставі Переліку Загальний реєстр, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним реєстром, передачу Загального реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Статтею 37 Закону №4452-VI визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, яка діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа Фонду, як зазначено у ч.2 ст.38 №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 ст.38 Закону №4452-VI встановлює чіткий перелік підстав за якими правочини неплатоспроможного банку слід визнавати нікчемними, зокрема, і у випадку коли <…> 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

З вищевикладеного видно, що уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У відповідності до ст.228 цього ж Кодексу правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

У розглядуваній справі, Уповноваженою особою визначено вимоги п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI конкретною підставою нікчемності Договору-2, укладеного між позивачем та Банком, та операцій з внесення і перерахування грошових коштів по Рахунку-2, відкритому на виконання цього договору. Крім цього, додатковими підставами для віднесення Договору-2 до категорії нікчемних правочинів є те, що такий було укладено у період коли ПАТ було віднесено до категорії проблемних банків (постанова НБУ від 30.10.2014 №692/БТ), а також зарахування грошових сум для Вкладника на вкладний рахунок (Рахунок-2) здійснювалось третьою особою.

Проте, як вірно зазначає суд першої інстанції, наведені обставини не можуть бути підставою для не включення позивача до Переліку. Це пов'язано з тим, що по перше, ч.3 ст.38 Закону №4452-VI встановлений перелік підстав для визнання нікчемними правочинів банку, який вже визнаний неплатоспроможним та не наведено підстав щодо визнання подібних договорів нікчемними у період віднесення банку до категорії проблемних (у такому випадку нікчемність правочину мала б встановлюватись судом). Потрібно зауважити, що Договір-2 між позивачем та ПАТ був укладений 13.02.2015, а останній був визнаний неплатоспроможним 02.03.2015, тому підстав для визнання даного правочину нікчемним, з посиланням на п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI, немає.

По друге, той факт, що кошти надійшли на рахунок ОСОБА_4 шляхом переказу з рахунку іншого клієнта Банку, не надає достатніх і необхідних підстав вважати таку операцію нікчемною, оскільки можливість внесення депозиту саме таким шляхом узгоджена позивачем і ПАТ у Додатковій угоді №1 до Договору-2 від 13.02.2015 (а.с.14).

Більше того, кошти, які позивач намагається повернути, як відшкодування за вкладом за рахунок Фонду знаходяться на Рахунку-1, що був відкритий відповідно до Договору-1. Ці кошти були переведені на Рахунок-1 після закриття Рахунку-2 відповідно до заяви від 17.02.2015. Жодних повідомлень про нікчемність зазначеного Договору-2 від Уповноваженої особи не надходило, а виплата Вкладу за Договором-2 у разі дострокового припинення його дії, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів наданих Вкладнику за Рахунком-1, передбачалась п.1.10 Договору-2.

У відповідності до положень пунктів 3, 4 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладником вважається фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 3 ст.1058 ЦК передбачено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК).

З огляду на наведені вище законодавчі норми, позивач є вкладником Банку (в розумінні п.4 ст.2 Закону №4452-VI), а відтак має право на отримання коштів за своїми вкладом в ПАТ в межах гарантованої суми за рахунок Фонду, які Банком йому були перераховані на Рахунок-1 та залишаються невиплаченими.

Підсумовуючи, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо допущення Уповноваженою особою бездіяльності, що полягала у не включенні позивача до Переліку і відповідно зобов'язання такої вчинити дії з включення ОСОБА_4 до Переліку із наданням інформації про нього до Фонду, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ за рахунок Фонду. А також відмови в іншій частині позову у зв'язку із передчасністю заявленої вимоги про зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру, так як, таким діям Фонду має передувати внесення Уповноваженою особою вкладника до Переліку і лише після цього у Фонду виникне обов'язок включення особи до Загального реєстру.

І останнє.

У відповідності до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

В розрізі викладених вище по тексту понять, Фонду та уповноваженої особи Фонду, у розглядуваних відносинах суб'єктом владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань, якого мають бути стягненні документально підтвердженні судові витрати, що понесенні стороною на користь, якої ухвалене судове рішення є Фонд, а уповноважена особа Фонду є лише працівником Фонду на якого покладені повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, а також представництва Фонду у судах за позовами проти працівників Фонду.

Судом першої інстанції внаслідок часткового задоволення позову ОСОБА_4 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи суму сплаченого позивачем судового збору за подання позову (судовий збір 487,20 грн), хоча такий необхідно було стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду. Отже, постанова суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 201, 205, 207, 254 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини цієї постанови у такій редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_4 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок сплаченого судового збору.».

В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 18 грудня 2017 року.