Справа № 813/1191/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/1191/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року справа № 813/1191/17 Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом Головного управління Держпраці у Львівській області до Державного підприємства "Солевиварювальний Дрогобицький завод" про застосування заходів реагування,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держпраці у Львівській області (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Солевиварювальний Дрогобицький завод", в якому просить застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до державного підприємства "Солевиварювальний Дрогобицький завод" шляхом зупинення роботи цеху по виварюванні кухонної солі до усунення зазначених в позовній заяві порушень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 09.03.2017 року по 10.03.2017 року проведено планову перевірку відповідача щодо дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з питань охорони праці та промислової безпеки. В результаті проведеної перевірки були виявлені факти порушення вимог чинних нормативно – правових актів з охорони праці, в тому числі й порушення, які створюють загрозу життю працівників , що є підставою для зупинення робіт. У зв'язку із цим позивач просить суд застосувати до відповідача заходи реагування у вигляді зупинення виконання робіт.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов. Зазначив, що підприємством здійснено значний обсяг робіт та заходів, в тому числі складання календарного плану розвитку гірничих робіт на 2017 рік, оформлення та отримання дозволу на виконання робіт з підвищеною небезпекою та оформлення і забезпечення видачі письмових нарядів на виконання працівниками робіт з підвищеною небезпекою. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач з 09.03.2017 року по 10.03.2017 року, на підставі наказу № 0476-П Головного управління Держпраці у Львівській області провів планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки у державного підприємства "Солевиварювальний Дрогобицький завод".

За наслідками проведеної планової перевірки складено акт перевірки суб'єкта господарювання від 09.03.2017 року № 13-03-059-0608, який підписаний посадовою особою органу державного нагляду, що здійснював захід державного нагляду та директором державного підприємства "Солевиварювальний Дрогобицький завод".

В результаті проведеної перевірки були виявлені факти порушення вимог чинних нормативно – правових актів з охорони праці, в тому числі й порушення, які створюють загрозу життю працівників державного підприємства "Солевиварювальний Дрогобицький завод", а саме: відсутній календарний план розвитку гірничих робіт на 2017 р., що є порушенням пункту1.2 розділу IV Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом (НПАОП 0.00-1.24-10); підприємство не отримало згідно установленого порядку дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки, що є порушенням пункту 1.8 розділу IV Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом (НПАОП 0.00-1.24-10); працівникам цеху по виварюванні кухонної солі не у всіх випадках видавались письмові наряди, що є порушенням пункту 1.14, 2.8 розділу IV Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом (НПАОП 0.00-1.24-10).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Статтею 1 Закону України від 05 квітня 2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. (ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці», державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно з абзацом другим частини 2 статті 4 вказаного Закону встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується на принципах: пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі Положення), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Основними завданнями Держпраці є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов’язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. (підпункт 1 пункту 3 Положення).

Відповідно до абзацу 1 пункту 7 вказаного Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 15 пункту 4 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області, затвердженого наказом державної служби україни з питань праці від 22.06.2017р. №75, передбачено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Також, підпунктом 5 пункту 6 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області передбачено, що Управління Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці.

Частиною 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб’єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб’єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб’єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Частиною 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п’яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до пункту 1.2 розділу IV Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом (НПАОП 0.00-1.24-10)(далі – Правила), гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт відповідно до Гірничого Закону України повинно мати: спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу; технічний проект розробки родовища корисних копалин, затверджений і погоджений в установленому порядку; геолого-маркшейдерську, технічну та обліково-контрольну документацію (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми). Окрім цього відповідно до ст.51 Кодексу України про надра, розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно з затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр. Правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра. Частина 5 стаття 19 Гірничого Закону України містить вимогу, що план розвитку гірничих робіт підприємства щорічно розглядається та погоджується з органами гірничого нагляду.

З матеріалів справи встановлено, що календарний план розвитку гірничих робіт на 2017 рік не погоджений, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. 16.08.2017 року на адресу Головного управління Держпраці у Львівській області надійшов лист від ДП «Солевиварювальний Дрогобицький завод» щодо погодження плану розвитку гірничих робіт, однак Головне управління Держпраці у Львівській області не погодило вищезгаданий план, у зв’язку із тим, що 01.09.2016 року дія спеціального дозволу на користування надр з метою видобування природніх розсолів Дрогобицької ділянки Дрогобицького родовища № 6029 від 04.03.2015 була тимчасово припинена наказом Державної служби геології та надр України.

Відповідно до ст.24 Гірничого Закону України, гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт повинно мати: спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу; технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку; геолого - маркшейдерську, технічну та обліково-контрольну документацію (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми).

Відтак, суд приходить до висновку, що відсутність належним чином погодженого календарного плану розвитку гірничих робіт, має собою наслідком відсутність правових підстав для проведення гірничих робіт, адже протокол погодження, є "останньою ланкою" нормативно-дозвільних документів (дозвільні документи, що надають право користування надрами, пакет необхідної робочої технічної документації та матеріалів, що підтверджують дотримання стану охорони праці на виробництві).

Підприємство не отримало згідно установленого порядку дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки, що є порушенням пункту 1.8 розділу IV Правил.

Беручи до уваги викладене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги Головного управління Держпраці у Львівській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами, тому даний позов слід задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Правила розподілу судових витрат, які передбачені ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, не передбачають стягнення сплаченого судового збору з відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень. Також, не передбачено повернення судового збору суб'єкту владних повноважень у разі задоволення його адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.