Справа № 813/3967/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року № 813/3967/17

о 17 год., 21 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, представники ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-СХІД», представники ОСОБА_2, ОСОБА_3
про застосування арешту коштів на рахунках

ВСТАНОВИВ:

Позивач Офіс великих податків ДФС звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним адміністративним позовом.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.10.2017 року видано наказ №2423 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОККО СХІД» з питань правильності обчислення та сплати акцизного податку при реалізації пального за період з 01.01.2015 по 31.10.2017».

31.10.2017 року головними державними ревізорами інспекторами позивача складено акт №450/28-10-42-05/37776078 «Про відмову платника податків та/або посадових осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами офісу великих платників податків ДФС».

Відмова відповідача від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами є законною підставою для застосування арешту коштів на його рахунках.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю, надав суду додаткові докази та пояснення, просив суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченні. Відповідач зазначає, що позивачем не вручено відповідачу наказ №2423 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОККО СХІД» з питань правильності обчислення та сплати акцизного податку при реалізації пального за період з 01.01.2015 по 31.12.2016» та не вручено направлень на проведення вказаної перевірки № 946 та № 947 від 31.10.2017 року. Відповідачем таке вручення заперечується. В акті «Про відмову платника податків та/або посадових осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами офісу великих платників податків ДФС» № 450/28-10-42-05/37776078 складеному 31.10.2017, представником відповідача зазначено, що ревізорами не було предявлено наказ про проведення перевірки посадовим особам підприємства.

Представники відповідача в судовому засідання позовні вимоги заперечили повністю, надали суду додаткові докази та пояснення, просили суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

27.10.2017 року Офісом великих платників податків ДФС видано наказ № 2423 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОККО СХІД» з питань правильності обчислення та сплати акцизного податку при реалізації пального за період з 01.01.2015 по 31.10.2017».

31.10.2017 року Офісом великих платників податків ДФС видано направлення на перевірку № 946 та № 947.

31.10.2017 року головними державними ревізорами інспекторами Офісу великих платників податків ДФС складено акт №450/28-10-42-05/37776078 «Про відмову платника податків та/або посадових осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами офісу великих платників податків ДФС».

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно п.п. 20.1.33. п. 20.1. ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право, звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу;

Згідно п. 81.1. ст. 81 цього ж Кодексу, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно п. 81.2. ст. 81 цього ж Кодексу, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Згідно п.п. 94.2.3. п. 94.2. ст. 94 цього ж Кодексу, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

Згідно розділу VII. «Особливості застосування арешту коштів на рахунку платника податків» Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14 липня 2017 року N 632, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 серпня 2017 р. за N 948/30816,

1. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду у разі звернення контролюючого органу до суду.

2. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду. Для звільнення коштів з-під арешту контролюючий орган звертається до суду протягом двох робочих днів, що настають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав для припинення такого арешту.

3. Для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

4. У разі прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна банку арешт не може бути накладено на його кореспондентський рахунок.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог, оскільки в справі відсутні належні та допустимі докази, що посадовими особами позивача повністю дотримано вимоги п. 81.1 ст. 81 ПК України, а відтак, на думку суду, немає законних підстави щодо накладення арешту на кошти на рахунках відповідача.

В справі відсутні докази того, що позивачем вручено відповідачу наказ № 2423 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОККО СХІД» з питань правильності обчислення та сплати акцизного податку при реалізації пального за період з 01.01.2015 по 31.12.2016» та вручені направлення на проведення вказаної перевірки № 946 та № 947 від 31.10.2017. Представниками відповідача в судових засіданнях заперечувались виконання позивачем всіх вимог ст. 81 ПК України.

В наявній у справі копії акту «Про відмову платника податків та/або посадових осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки складеного 31.10.2017 року посадовими особами офісу великих платників податків ДФС» за № 450/28-10-42-05/37776078, представником відповідача за довіреністю вчинено запис про те, що ревізорами не було предявлено наказ на перевірку.

Судом враховуються обґрунтування заперечення відповідачем позовних вимог, щодо правомірності підстав накладення арешту коштів на рахунках, оскільки позивачем, при зверненні до суду з позовом не дотримано ст. 94 ПК України, та «Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 за № 632, які встановлюють, що арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, відтак суд вважає, що застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно п. 94.2 ст. 94 ПК України. Доказів прийняття рішення про застосування адміністративного арешту позивачем не надано, підстави для застосування арешту коштів на відкритих рахунках відповідача відсутні, так як такий арешт є лише складовою загального арешту майна.

Також суд зазначає, що для арешту коштів на рахунках платника визначених положеннями п.п. 20.1.33. п. 20.1. ст. 20 ПК України, необхідна наявність податкового боргу та відсутність майна для погашення такого боргу, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією ВАС України, викладеною у ухвалах від 19.01.2015 у справі №К/800/61064/13, від 05.04.2016 у справі К/800/33805/15, від 27.02.2017 у справі К/800/954/17.

З цих же підстав судом враховуються заперечення представника відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, докази надані позивачем не переконуть в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позовні вимоги Офісу великих платників податків державної фіскальної служби, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 160-163 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 18.12.2017 року.

Суддя Гавдик З.В.