Справа № 2120/7604/12
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 2120/7604/12

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Семенюка Г.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі заяву ОСОБА_2 про розяснення постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, КП «Дніпровський», КП «Таврійський», КП «Центр», ТОВ «Україна», ПП ВЖЦ «Аріанда», ЖЕК-1 Суворовського району, ТОВ «Шумен», ПП «Жилсервіс», ПП «Жилтранс» про визначення нечинним рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 грудня 2011 року №566,-

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2012 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що прийняте виконавчим комітетом Херсонської міської ради рішення № 566 від 20 грудня 2011 року « Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення по кожному будинку окремо,що належить до комунальної власності територіальної громади міста» є нормативно-правовим актом, зачіпає права і законні інтереси як позивача так і невизначеного кола осіб, прийняте з порушенням встановленої процедури, передбачені ним тарифи є необґрунтованими, рішення не містить розрахунків щодо встановлення тарифів для кожного будинку окремо.

Справа розглядалась судами неодноразово та результатами касаційного розгляду справу направлено повторно до суду першої інстанції.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволені.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції невірно викладено описову частину рішення та є необхідність в її доповнення та зміні резолютивної частини рішення.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року апеляційну скаргу задовольнив частково. Постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року скасовано. Прийнято по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, КП «Дніпровський», КП «Таврійський», КП «Центр», ТОВ «Україна», ПП ВЖЦ «Аріанда», ЖЕК-1 Суворовського району, ТОВ «Шумен», ПП «Жилсервіс», ПП «Жилтранс» про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 грудня 2011 №566 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 грудня 2011 року №566 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для населення по кожному будинку окремо, що належить до комунальної власності територіальної громади міста» з моменту прийняття з додатками до нього.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 вересня 2017 року касаційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року про визнання нечинним рішення залишено без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

06 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про розяснення постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року та надати юридично обґрунтоване формулювання по відношенню до рішення виконкому Херсонської міської ради №28 від 17 січня 2012 року, №29 від 24 січня 2012 року, а саме «чи є дійсними ці рішення, у звязку з тим, що вони скасовані відповідачем, чи вважаються не дійсним з урахуванням прийнятих судом постанов та ухвал та з урахуванням прийнятої судом постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року відносно скасування рішення виконкому №566 від 20 грудня 2011 року.

Як вбачається з вказаної заяви ОСОБА_2 зазначає, що відповідач ігнорує рішення суду, як таке, що йому не зрозуміле. Таким чином, скасоване судом рішення виконкому Херсонської міської ради №566 від 20 грудня 2011 року з двічі внесеними змінами відповідач застосовує як дійсне.

Тобто, ОСОБА_2 в тексті заяви зазначає, що 17 січня 2012 року виконком прийняв рішення №28 в якому рішення виконкому №566 від 20 грудня 2011 року, що складається з 8 пунктів, виклав в новій редакції змінивши лише п. 2.

Окрім того, 24 січня 2012 року виконком Херсонської міської ради прийняв інше рішення №29 в якому рішення виконкому №566 від 20 грудня 2011 року виклав в новій редакції, скасувавши п. 2 взагалі і в тому числі скасував змінений п. 2 в рішенні виконкому №28 від 17 січня 2012 року.

Таким чином, заявник вказує на те, що виклавши в рішенні №29 від 24 січня 2012 року рішення №566 від 20 грудня 2011 року в новій редакції, зміна п. 1 цього рішення складалася лише за відсутності посилань на застосування методики проведення розрахунків економічно обґрунтованих затрат (методики зазначеної в постанові КМУ №869 від 01 червня 2011 року).

З цих підстав, керуючись ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, заявник просить суд розяснити постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року шляхом юридично обґрунтованого формулювання по відношенню до рішення виконкому Херсонської міської ради №28 від 17 січня 2012 року, №29 від 24 січня 2012 року, а саме «чи є дійсними ці рішення, у звязку з тим, що вони скасовані відповідачем, чи вважаються не дійсним з урахуванням прийнятих судом постанов та ухвал та з урахуванням прийнятої судом постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року відносно скасування рішення виконкому №566 від 20 грудня 2011 року.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 про розяснення постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів зазначає, що предметом спору по даній справі є оскарження рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради №566 від 20 грудня 2011 року, таким чином тлумачення рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від № 28 від 17 січня 2012 року та №29 від 24 січня 2012 року не допускаються, оскільки суперечить принципу «незмінності» змісту рішення суду та виходять за межі тих питань, які були предметом судового розгляду.

Окрім того, в поданій до суду заяві ставиться питання, яке може передбачати внесення до судового рішення нової інформації, яка не була предметом судового розгляду під час розгляду справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідним відмовити ОСОБА_2 в наданні розяснення рішення.

Фактично розясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд , розяснюючи судове рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура розяснення судового рішення виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

В заяві про розяснення судового рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Системне тлумачення положень статті 170 КАС України дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути розяснено у разі, якщо без такого розяснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто розяснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про розяснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів зазначає, що заява ОСОБА_2 про розяснення судового рішення не містить посилань на те, що певні частини постанови суду викликають труднощі у їх розумінні, таким чином колегія суддів не вбачає підстав для розяснення судового рішення, оскільки воно викладено зрозуміло і не потребує додаткових розяснень.

З огляду на невідповідність заяви про розяснення судового рішення вимогам статті 170 КАС України в розясненні постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170, 206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про розяснення постанови Одеського апеляційного адміністративного суді від 01 березня 2016 року у справі №2120/7604/12 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Домусчі С.Д.

Суддя: Семенюк Г.В.