Справа № 165/2248/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11211/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 13 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - ОУПФ) в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобов'язати ОУПФ здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 26.03.2017; зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною для оплати суми пенсії за період з 26.03.2017 до моменту здійснення перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувшись до відповідача із заявою зробити перерахунок пенсії до рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом отримав відмову. Вважає такі дії ОУПФ протиправними та такими, що порушують право на достатній рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 13 жовтня 2017 року у справі №165/2248/17 позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням його оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що ОУПФ пенсійна виплата позивача, як працюючого пенсіонера, обрахована згідно норм діючого законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III) та Закону України «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон №966-XIV) пенсія позивачу повинна виплачуватись у розмірі не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а тому дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність є неправомірними.

Такі висновки цього суду є не зовсім вірними огляду на таке.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 02.06.2014 перебуває на обліку в ОУПФ, як отримувач пенсії по віку, яка йому призначена згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На час призначення пенсії ОСОБА_1 був працюючою особою (а.с.16-20, 48).

У липні та 09.08.2017 позивач звернувся до відповідача із заявами про перерахунок пенсії у встановленому розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На час подання таких заяв він також знаходився у статусі працюючого пенсіонера (зазначено у заяві; а.с.47, 49-50).

У відповідь на такі звернення ОУПФ 23.08.2017 листом №162/Ж-01 відмовило у такому перерахунку. З посиланням на ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) зазначило, що працюючим пенсіонерам пенсія у зв'язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність буде перераховуватись тільки після звільнення з роботи (а.с.7-8).

Не погодившись із такою відмовою відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Згідно з ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

Згідно з ст.17 Закону №2017-III до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ст.2 Закону №966-XIV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Таким чином, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частина 3 ст.4 Закону №966-XIV передбачає, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який з 01.01.2017 становить 1247 грн, з 1 травня - 1312 грн, з 1 грудня - 1373 грн.

За змістом ч.2 ст.7 Закону №1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 3 ст.42 Закону №1058-IV встановлено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 01.01.2016 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, згідно з положеннями ч.3 ст.42 Закону №1058-IV право на підвищення розміру пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розповсюджується виключно на пенсіонерів, які не працюють.

З матеріалів справи видно, що позивач є працюючим пенсіонером, внаслідок чого відсутні підстави для підвищення розміру пенсії, оскільки таке право виникне тільки після його звільнення з роботи.

За таких обставин, відповідач правомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити.

Постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 13 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін

Повний текст виготовлений 18 грудня 2017 року.