Справа № 463/4296/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10992/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2017 року у справі № 463/4296/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

29 серпня 2017 року представник позивача в інтересах позивача звернувся із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов'язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 14.07.2017 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 як позивач 14.07.2017 року звернувся до відповідача, ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про призначення пенсії як державному службовцю, однак листом від 09.08.2017 року за №3179/02-11 йому було відмолено у зв'язку із відсутністю необхідного стажу державної служби. Всупереч представленій довідці, відповідач не врахував стаж наукової роботи з 18.03.1987 року по 01.08.1990 року. Вважає такі дії протиправними, а тому змушений звернутись із позовом до суду.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2017 року у справі № 463/4296/17 задоволено позовні вимоги.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що позивачу з 22.11.2014 року призначено пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також, позивач звернувся 14.07.2017 року із заявою про призначення пенсії, як державному службовцю. Разом з тим, згідно довідки про стаж роботи в органах державної служби від 21.07.2017 № 31-13-0.7-10004/02-17, виданої Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області позивач працював на посадах державної служби 19 років 5 місяців 22 дні, а саме з 08.05.1973 по 15.05.1975 - військова служба в лавах ОСОБА_3, з 27.11.1981 по 14.03.1987 в Лановицькому районному сільгоспуправлінні на посаді головного інженера, з 01.08.1990 по 26.09.2002 в головному управлінні Держкомзему на посадах спеціаліста, провідного спеціаліста, начальника відділу, начальника Львівського обласного управління земельних ресурсів. Судом першої інстанції не враховано, що час проходження аспірантури з 18.03.1987 по 18.03.1990 в Дніпропетровському сільгоспінституті та з 01.04.1990 по 01.08.1990 на посаді старшого наукового співробітника відділу земельних ресурсів в Закарпатському науково-дослідному інституті, а це до стажу державної служби не враховується. А тому, в управління не було законних підстав для призначення пенсії позивачу на умовах Закону України «Про державну службу».

Просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2017 року у справі № 463/4296/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу - відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 з 22.11.2014 року призначено пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", розмір якої обчислено відповідно до страхового стажу 40 років 4 місяці 8 днів (по 30.11.2014 року) та заробітної плати 3 574,61 грн., яка визначена за період з 01.07.2000 по 30.11.2014 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Як вбачається із адміністративного позову, 14.07.2017 року позивач звернувся до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про призначення йому пенсії на підставі Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова від 09.08.2017 року №3179/02-11 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з посиланням на недостатність стажу державної служби.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що як підтверджується записами у трудовій книжці, ОСОБА_2 навчався в аспірантурі з 18.03.1987 по 18.03.1990 в Дніпропетровському сільгоспінституті, та з 01.04.1990 по 01.08.1990 працював на посаді старшого наукового співробітника відділу земельних ресурсів в Закарпатському науково-дослідному інституті. Також судом встановлено, що в подальшому позивач з 01.08.1990 по 26.09.2002 працював в головному управлінні Держкомзему на посадах спеціаліста, провідного спеціаліста, начальника відділу, начальника Львівського обласного управління земельних ресурсів, що також стверджується записами у трудовій книжці.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до переконання, що відповідачем протиправно не зараховано до державної служби період навчання в аспірантурі з 18.03.1987 по 18.03.1990 в Дніпропетровському сільгоспінституті, та періоду роботи з 01.04.1990 по 01.08.1990 на посаді старшого наукового співробітника відділу земельних ресурсів в Закарпатському науково-дослідному інституті, з врахуванням вказаних періодів стаж державної служби позивача складає більше 20 років, а тому адміністративний позов підлягає до задоволенняя.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Окрім цього, положеннями п.12 розділу 11 вказаного закону, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 37 Закону України № 3723 від 16 грудня 1993 року «Про державну службу», на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Відповідно до положень п.п.2, 3 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Положеннями п.12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII передбачено, що стаж державної служби може визначатись не лише ст.25 Закону України "Про державну службу" а і актами Кабінету Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, зокрема п.6 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Положеннями п.8 розділу 11 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до положень ч.17 ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» в редакції станом на 2002 рік в період звільнення позивача з державної служби, зазначено, що для наукових (науково-педагогічних) працівників, які перейшли на роботу до органів державної влади на посади, які згідно з чинним законодавством відносяться до посад державного службовця, стаж наукової роботи на державних підприємствах, в установах, організаціях зараховується до стажу роботи державного службовця, а для наукових (науково-педагогічних) працівників, які перейшли з органів державної влади (з посад, які згідно з чинним законодавством відносяться до посад державного службовця) на посади наукового (науково-педагогічного) працівника, стаж роботи на державній службі зараховується до стажу наукової (науково-педагогічної) роботи, незалежно від дати, коли такі переходи здійснювалися.

Відповідно до положень ч.ч.2, 3 ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» в редакції станом на 2002 рік в період звільнення позивача з державної служби, зазначено, що до стажу наукової роботи зараховується час навчання в аспірантурі, ад'юнктурі, докторантурі.

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2001 року №1571 затверджено перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", згідно якого дія цієї постанови поширюється на наукових працівників, які працювали на державних підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах колишніх Української РСР, інших республік СРСР, а також СРСР. До вказаного переліку, зокрема, належить старший науковий співробітник.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2017 року у справі № 463/4296/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова - залишити без задоволення.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2017 року у справі № 463/4296/17- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст судового рішення виготовлено 13.12.2017 року