Справа № 201/15614/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/427/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Дніпро рядового поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАА №185515 від 14.10.2017р. про накладення адміністративного стягнення, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.10.2017р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Дніпро рядового поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАА №185515 від 14.10.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 14.10.2017р. інспектором винесено оскаржувану постанову, згідно із якою 14.10.2017р., позивач, керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, д/н АЕ 7615 ЕХ здійснив проїзд перехрестя вул. Гоголя та вул. Паторжинського на заборонений червоний сигнал світлофору та порушив пункт 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач не погоджувався з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, інспектором не зясовано належним чином всі обставини у справі, не враховані доводи правопорушника. Зазначає, що йому не надали можливості ознайомитись з доказами правопорушення. Тому просив позов задовольнити.

Позивач 06.12.2017р. надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Просив розглянути справу без його участі та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ст. 41 КАС України (а.с. №11).

Представник департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - ОСОБА_3 (діє за довіреністю від 04.01.2017р.) надала заперечення на позов, в яких зазначила, що 14.10.2017р., позивач, керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, д/н АЕ 7615 ЕХ здійснив проїзд перехрестя вул. Гоголя та вул. Паторжинського на заборонений червоний сигнал світлофору та порушив пункт 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху (а.с. № 13-16).

Згідно із Правилами дорожнього руху, водію механічного транспортного засобу забороняється здійснювати рух на червоний, у тому числі миготливий сигнал світлофора. Червоний сигнал світлофора, що працює в будь-якому режимі, забороняє рух транспортних засобів. Жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Жовтий сигнал світлофора вмикається як проміжний між червоним і зеленим. Жовтий миготливий сигнал інформує про наявність небезпечного нерегульованого пішохідного переходу або перехрестя.

Представник зазначала також, що згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 185515 від 14.10.2017р., відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За правилами ст. 33 КУпАП відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано. Позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача.

Зазначала й те, що фіксація здійснювалася нагрудною відеокамерою. Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Водію ОСОБА_1 було розяснено положення ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. На постанові є підпис про отримання її копії. Враховуючи викладене, посилаючись вказані норми КУпАП, ст.ст. 49, 71 КАСУ, просила відмовити у позові.

Ухвалою суду від 06.12.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) було відмовлено представнику департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - ОСОБА_3 в задоволенні клопотання від 06.12.2017р. про залучення Управління поліції у м. Дніпрі в якості співвідповідача по справі з огляду на положення ч. 3 ст. 50 КАС України (а.с. № 19).

З урахуванням неявки сторін в судове засідання 06.12.2017р. суд розглянув справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ст. 41 КАСУ.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянув відеодиск, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 14.10.2017р., позивач, керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, д/н АЕ 7615 ЕХ здійснив проїзд перехрестя вул. Гоголя та вул. Паторжинського на заборонений червоний сигнал світлофору та порушив пункт 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху.

Дійсно, Правилами дорожнього руху встановлено, що сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Втім, суд критично відноситься до доводів представника департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - ОСОБА_3 про те, що постанова та відео з нагрудної камери є безспірними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Представник департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі надала на підтвердження власних доводів диск із записом спілкування з водієм автомобіля НОМЕР_1 з нагрудної камери відповідача.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що докази вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення відсутні, тобто сам запис правопорушення відсутній, тому суд виходить з приписів ч.3 ст. 62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Крім того, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери відповідача водій заперечував той факт, що здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору.

Суд також критично ставиться до пояснень інспектора під час розгляду справи в частині того, що факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, підтверджується записом з заднього реєстратора, запис з якого буде надано до суду, оскільки вказаних доказів відповідачем не було долучено до матеріалів справи.

За таких обставин, суд вважає, що ані постановою ані відео з нагрудної відеокамери не підтверджується факт порушення позивачем п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, її форма та зміст відповідають вимогам Додатку 5 до Інструкції , затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. До того ж позивач не вказав у позові, в якій саме частині дана постанова не відповідає затвердженій формі чинної Інструкції.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно правомірності винесення спірної постанови.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення правопорушення позивачем, тому не можна погодитися із доводами інспектора УПП, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності, крім того, позивач не погоджувався із підставами притягнення його до адміністративної відповідальності, але з постанови не вбачається, чому інспектор віддав перевагу власним переконанням та не прийняв до уваги пояснення правопорушника.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави дійти висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, зокрема, відповідного відеозапису цього правопорушення, з якого можливо однозначно це встановити, показів свідків, тощо, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Також, вирішуючи позовні вимоги в частині закриття провадження по справі, слід звертати увагу, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатись у вільний розсуд субєкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання, що належать до компетенції такого субєкта владних повноважень.

Тож, в даному випадку питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції органів Національної поліції України, а тому в задоволенні вимог про закриття провадження по справі слід відмовити.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Дніпро рядового поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАА №185515 від 14.10.2017р. про накладення адміністративного стягнення, лише в частині скасування постанови серії ЕАА №185515 від 14.10.2017р. винесену інспектором роти №7 батальйону №4 УПП в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Правилами дорожнього руху, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, Постановою Пленуму ВСУ від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 41, 69, 70-71, 94, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Дніпро рядового поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАА №185515 від 14.10.2017р. про накладення адміністративного стягнення, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову серії ЕАА №185515 від 14.10.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором роти №7 батальйону №4 УПП в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 скасувати.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В. Ткаченко