Справа № 821/1573/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1573/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Бондар І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.07.2017 р. № 002481405 та № 002471405,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі по тексту - відповідач або ГУ ДФС у Херсонській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.07.2017 р. № 002481405 та № 002471405.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі акту (довідки) фактичної перевірки від 22.06.2017 р. проведеною представниками ГУ ДФС у Херсонській області до ФОП ОСОБА_1 винесено податкове повідомлення - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 03.07.2017 року № 002481405 на загальну суму 10 000 грн. та податкове повідомлення - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 03.07.2017 року №002471405 на загальну суму 2593 грн.

Позивач вважає податкові повідомлення - рішення неправомірними у зв'язку з тим, що оформленого належним чином наказу пред'явлено та вручено не було, як і посвідчень представників органів державної фіскальної служби.

Крім того позивач вказав, що йому не було повідомлено за результатами яких саме перевірок інших платників податків виявлено факти визначені пп.80.2.1, що стали предметом (підставою) перевірки, як не повідомлено яка саме отримана в установленому законодавством порядку інформація від державних органів або органів місцевого самоврядування послугувала для проведення перевірки.

Вказав, що відповідно до Пункту 3 Прикінцевих положень Закону N 71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2017 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Обсяг доходу за попередній календарний рік у позивача не перевищує 20 млн.грн., а тому відсутні підстави для перевірки.

Щодо порушення Постанови КМУ від 30 жовтня 2008 р. N 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово- відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», стверджував, що останні зміни в Постанову внесені 9 листопада 2016 року за N 828, набрала законної сили 03.12.2016 року. З акту перевірки вбачається, що продаж алкогольних напоїв за цінами нижче мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв здійснювався 10-13.11.2016 р., до набрання чинності зазначеної Постанови з врахуванням відповідних змін.

Таким чином, на думку позивача, оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 03.07.2017 р. №002481405 підлягає скасуванню.

Щодо несвоєчасного оприбуткування готівки, вказав, що вказані твердження у акті перевірки є документально необґрунтованими, оскільки відповідно до ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. №265/95-ВР з внесеними змінами та доповненнями, така фінансова санкція повинна становити 1 гривню.

На підставі вказаного просить визнати нечинними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03.07.2017 року № 002481405 на загальну суму 10 000 грн. та від 03.07.2017 року № 002471405 на загальну суму 2593 грн.

Позивач в судовому засіданні визнав порушення, за наслідками якого прийнято податкове - повідомлення - рішення від 03.07.2017 р. № 002471405.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що посадовими особами проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 в ході якої встановлені порушення п. 2.6, гл. 2 Постанови «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637 від 15.12.2004 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв». За результатами перевірки прийнято податкові повідомлення - рішення від 03.07.2017 р. № 002481405 № 002471405.

Відповідач вважає податкові повідомлення - рішення такими, що не підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 31.05.2017 №452, направлень на проведення фактичної перевірки від 21.06.2017 №572, №573 посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1, магазину, за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н. с. Новогригорівка, вул. Пушкіна, 16 з метою дотримання суб'єктами господарювання норм законодавства з питання регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів на території Херсонській області.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3. ст. 75 ПК України).

Згідно з п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (п. 19-1.1.14 ст. 19-1 ПК України).

Пунктом 81.1 ст. 80 ПК України, Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до розписки, наявної в матеріалах справи, перевіряючими особами пред'явлено службові посвідчення на проведення перевірки та вручено копію наказу ГУ ДФС у Херсонській області № 452 від 31.05.2017 р., що підтверджується підписом відповідної особи у направленні на проведення фактичної перевірки № 572, 573 від 21.06.2017 р.

Перевірка проведена в присутності ФОП ОСОБА_1

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 22.06.2017 № №0202/21/22/РРО/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення, а саме:

- порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 057 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва»;

- несвоєчасне оприбуткування готівки в Книзі обліку розрахункових операцій.

На підставі акта перевірки Головним управління ДФС у Херсонській області прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми "С" від 03.07.2017р. №002481405 на суму 10000 грн.00 коп. та від 03.07.2017р. № 002471405 на суму 2593 грн.00 коп.

Суд зазначає, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (Закон №481/95-ВР).

Щодо встановленого порушення постанови КМУ "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" суд зазначає, що ст. 1 Закон №481/95-ВР встановлено, що мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари; мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Відповідно до постанови КМУ "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30.10.2008 №957, мінімальна мінімальна роздрібна ціна вказаних алкогольних напоїв не повинна бути меншою 42,0 грн. за пляшку.

Відповідно до ст. 17 Закону України №481/95-ВР, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до акта перевірки від 22.06.2017 р. №0202/21/22/РРО/НОМЕР_1 встановлено порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 057 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» (далі по тексту - Постанова №957), а саме здійснювався роздрібний продаж вина «Крепкое» 1,0 л. вартістю 53,00 грн. за пляшку 14.12.2016, 18.12.2016 та 20.12.2016.

Суд зазначає, що продаж позивачем вина за ціною, меншою за встановлену Постановою №957 підтверджується витягом з бази даних АІС «Податковий блок», наявної в матеріалах справи.

Щодо посилання позивача, що здійснення продажу за цінами нижчими відбувалося 10-13.11.2016 р., до набрання чинності зазначеної Постанови з врахуванням відповідних змін суд зазначає, що Постановою № 957 в редакції від 03.12.2016 р. встановлено, що вина виноградні натуральні з доданням спирту та міцні у скляній тарі місткістю 0,7 л, в іншій тарі місткістю 1 л відпускається за мінімальною роздрібною ціною 42 грн. Отже, суд приходить до висновку про помилковість вказаного посилання позивача.

За таких підстав суд приходить до висновку про правомірність прийняття податкового повідомлення - рішення від 03.07.2017 р. №002481405 на суму 10000 грн.00 коп.

Щодо встановлено в ході перевірки несвоєчасного оприбуткування готівки в Книзі обліку розрахункових операцій суд зазначає, що відповідно до п. 9 ст. З Закону України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі по тексту - Закон України № 265/95-ВР) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів, тощо) при продажі товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу, товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Наведена норма передбачає особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

Згідно п. 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199, зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання 2-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнулінням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до п. 7 Вимог № 199, усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

У додатку до Вимог № 199 зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Отже, оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z- звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Таким чином, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

У разі недотримання суб'єктом господарювання при здійсненні діяльності п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР та п.п. 2.6 глави 2 Положення до нього за рішенням відповідних органів застосовуються штрафні (фінансові) санкції згідно з вимогами п. 4 ст. 17 Закону №265/95-ВР та абз. 3 ч. ст. 1 Указу № 436/95 відповідно.

За вказане порушення передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»: - у п'ятикратному розмірі суми, що не оприбуткована, тобто: 518,60 х 5 = 2593 гривні.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Вищого адміністративного суду від 09 листопада 2015 року №К/9991/77823/12 та у постанові Верховного Суду України від 13 березня 2014 року №21-5а14.

Таким чином суд приходить до висновку про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення - рішення від 03.07.2017 р. № 002471405.

Крім того, суд приймає до уваги, що позивач у судовому засіданні визнав наявність порушень щодо несвоєчасного оприбуткування готівки в Книзі обліку розрахункових операцій.

Щодо посилання позивача, що обсяг доходу за попередній календарний рік у позивача не перевищує 20 млн. грн., а тому відсутні підстави для перевірки суд зазначає, що п. 3 Прикінцевих положень Закону №71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено що установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 грудня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8.3.5