Справа № 263/14810/17
Суддя: Степанова С. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/817/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Степанової С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 16.12.2013 року позивач отримує пенсію за віком як матір інваліда з дитинства. У лютому 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання інформації щодо порядку нарахування її пенсії. З наданої у березні 2017 року відповіді позивач дізналась, що її пенсію нараховано без районного коефіцієнту та північної надбавки. Так, згідно запису в трудовій книжці позивач працювала в районах Крайньої Півночі в період з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року, що також підтверджується копіями довідок про розмір заробітної плати за період з 1992 року по 1999 рік. Крім цього зазначила, що при нарахуванні коефіцієнта по заробітній платі за період 60 місяців до 2000 року, відповідач нарахував коефіцієнт заробітної плати без врахування районного коефіцієнту та надбавок. Просила визнати такі дії відповідача неправомірними та зобов'язати його здійснити позивачу перерахунок пенсії та зарахувати до стажу роботи період з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року в районі Крайньої Півночі, із розрахунку один рік роботи в районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців, починаючи з моменту призначення пенсії, тобто 16.12.2013 року, та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача з врахуванням довідки про підтвердження розміру заробітної плати, в якій відображені суми заробітної плати, районних коефіцієнтів та північної надбавки за період з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року, починаючи з моменту призначення пенсії, тобто 16.12.2013 року.

Ухвалою суду від 14.12.2017 року позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за період з 16.12.2013 року по 12.05.2017 року включно, залишено без розгляду.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, надали до суду клопотання про розгляду справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що 13.03.2017 року позивач звернулась із заявою та документами за призначенням пенсії за віком як матері інваліда з дитинства. Страховий стаж склав 20 років 6 місяців 10 днів. Для розрахунку пенсії була врахована заробітна плата відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період роботи з 01.03.1984 року по 28.02.1989 року, та з 29.03.2003 року по 31.12.2005 року. 04.11.2014 року на підставі заяви та довідки, наданої «Октябрською районною лікарнею» (Ханти-Мансійського автономного округу Російської Федерації, місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі) без урахування районного коефіцієнту за період з 01.11.1992 року по 30.04.1997 року, здійснено перерахунок пенсії з 01.11.2014 року. Щодо врахування періоду роботи в «Октябрській районній лікарні» в календарному обчисленні зазначив, що відповідно до ст. 7 «Угоди між Урядами України і Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року питання пенсійного забезпечення регулюються угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі від 14.01.1993 року (далі - Угода). Згідно із ст. 1 зазначеної Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасників цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави на території якої вони проживають. Відповідно до п. 5 XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року. Отже, оскільки позивач працювала на підприємстві, яке розташоване в місцевості прирівняній до районі Крайньої Півночі, після 01.01.1992 року - з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року, тому не має законних підстав для зарахування цього періоду роботи в пільговому обчисленні. Крім цього, відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Згідно із Законами України «Про оплату праці» та про «Про збір та обов'язкове державне пенсійне страхування» серед витрат, передбачених на оплату праці працівників, немає доплат та коефіцієнтів за роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі, тому при обчисленні пенсії враховується з 01.01.1992 року заробітна плата без врахування зазначених виплат. У зв'язку із зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні, просила розглянути справу у її відсутність.

Згідно з ч. 6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що від позивача, представник позивача та представника відповідача надішли клопотання про розгляд справи у їх відсутність, представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких висловив свою думку стосовно позовних вимог, суд розглянув справу в письмовому провадження, на підставі наявних по справі доказів.

Суд, дослідивши наявні письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області та з 16.12.2013 року отримує пенсію за віком як матір інваліда з дитинства.

18.05.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі, до якої надала копію трудової книжки, довідку про заробітну плату за період з 1992 року по 1999 рік з врахуванням районного коефіцієнту та надбавок. Відповіддю № 7240/02 від 26.05.2017 року, відповідач запропонував позивачу звернутися із зазначеною заявою до Управління особисто.

Крім цього, з відповіді № 3865/03 та додатків до неї вбачається, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії не було враховано стаж роботи позивача з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року в районах Крайньої Півночі на пільгових умовах.

З копії трудової книжки серія БТ-ІІ № 0367581 заповненої 14.07.1983 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що остання, на підставі наказу № 10 від 04.11.1992 року, працювала на посаді санітарки зубо-протезного кабінету в «Октябрській районній лікарні» (Ханти-Мансійського автономного округу Російської Федерації, місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі, про що є відповідна відмітка в трудовій книжці), у період з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року. Звільнена на підставі наказу № 44 від 10.03.2017 року, у зв'язку із доглядом за дитиною до досягнення чотирнадцятирічного віку.

З копій довідок про розмір заробітної плати, наданих «Октябрською районною лікарнею» Ханти-Мансійського автономного округу Російської Федерації вбачається, що позивачу нараховувалась заробітна плата з урахуванням пільг, передбачених для районів Крайньої Півночі, а саме з урахуванням районного коефіцієнту та північною надбавкою. З сум, вказаних в довідці, здійснювалось відрахування до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Частинами 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992р., яка підписана Україною, встановлено, що вона розповсюджує дію угоди на пенсійне забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави - учасниці угоди.

Статтею 3 тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р., дозволено обчислювати стаж за нормами Закону Російської Федерації «Про державні гарантії і компенсації для осіб, працюючих і проживаючих в районах Крайньої Півночі та прирівняних місцевостях» від 19.02.1993р., яким дозволено застосовувати пільгу при обчисленні стажу незалежно від факту наявності строкового трудового договору. Тим самим на рівні міжнародних угод укладених між Україною та Російською Федерацією встановлено, що на території України гарантується пенсійне забезпечення громадян, які працювали на території Росії в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, і при цьому обов'язково визначено, що обчислення стажу здійснюється незалежно від факту наявності строкового трудового договору.

Крім того, пунктом 5 Перехідних Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року.

Відповідно до п. 3 Постанови Ради Міністрів СРСР № 148 від 10 лютого 1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»», зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців було впроваджено з 01 березня 1960 року.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», було скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п'яти до трьох років.

Отже, єдиною умовою для отримання права на пільгове обчислення стажу при переході на пенсію (застосування коефіцієнту 1.5), починаючи з 01 березня 1960 року, було укладення трудового договору строком не менш ніж на п'ять років, а починаючи з 26.09.1967 року, цей термін було знижено до трьох років. Слід зазначити, що жодний з вищевказаних нормативно-правових документів не передбачав обов'язкового укладення письмового трудового договору.

Відповідно до положень ст. 24 Кодексу законів про працю Української РСР від 01.06.72 р, що діяли на момент виникнення трудових відносин між позивачем та роботодавцями, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Таким чином, при укладанні трудового договору письмова форма договору в обов'язковому порядку не вимагається, а відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналогічні положення були закріплені в статті 15 Кодексу про працю РСФСР від 09.12.71 року, що діяли на момент перебування у трудових відносинах позивача з роботодавцями, згідно яких також визначено, що трудовий договір (контракт) є угода між працівником і підприємством, установою і організацією, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу за певною спеціальністю, кваліфікацією чи посадою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а підприємство, установа, організація зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 39 цього Кодексу, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

На теперішній час, гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення, передбачені Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року.

Відповідно до ст. 4 вказаної Тимчасової Угоди, при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, до 01 січня 1991 року, на підставі статті 1 даної Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

Відповідно до пункту 5 розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року №1029 Ханти-Мансійській автономний округ відноситься до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже з вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Тобто, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї людини і в Україні.

Отже стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи. В період 1992-2000 років на території РФ був чинний Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20 листопада 1990 року № 340-1, який діяв на території РФ з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2001 року, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в полуторному розмірі. Аналогічні приписи містяться і в Федеральному законі від 15 грудня 2001 р. N 166-ФЗ «Про державне пенсійне забезпечення в Російській Федерації», яким охоплюється період роботи позивача з 2001 по 2008 роки.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та довідок, що підтверджують отримування пільг під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зарахування до пільгового трудового стажу спірних періодів.

Розглядаючи позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з врахуванням довідки про підтвердження розміру заробітної плати в якій відображені суми заробітної плати, районних коефіцієнтів та північної надбавки за період з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року, при нарахуванні коефіцієнта по заробітній платі за період 60 місяців до 2000 року, суд виходить з наступного.

До заробітної плати для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до підпункту "д" пункту 15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960 року, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися районний коефіцієнт та надбавка.

Згідно із Положенням про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972 року, Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990р. особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсій враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта.

Також, неврахування відповідачем при розрахунку позивачу пенсії сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати суперечить положенням Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року на отримання, гарантованої міжнародною Угодою, пенсії в більшому розмірі. Відповідно до Конституції України та чинного законодавства України, міжнародна угода, ратифікована Верховною Радою України має перевагу над чинним законодавством України, в тому числі і в галузі пенсійного забезпечення.

Статтею 6 даної Угоди визначено, що для встановлення права на пенсію, громадянам держав - учасниць Угоди, враховується трудовий стаж набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться з заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Згідно ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 5 липня 2003 року, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону. При цьому виплати, що враховуються в заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії, передбачені ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, відповідно до пунктів 1 і 2 цієї статті до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхових внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величині бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної платі (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Зазначеними нормами законодавства встановлено загальну максимальну величину заробітної плати, яка враховується в цілях обчислення пенсії, проте норми наведеного вище Закону не містять жодних приписів щодо виключення з розміру заробітної плати районних коефіцієнтів чи північних надбавок.

Оскільки позивач працювала в районах Крайньої Півночі та місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі та подала відповідачу відповідні довідки про заробітну плату, згідно яких позивачу виплачувався районний коефіцієнт та північні надбавки, з усіх сум проводились утримання в ПФ РФ згідно встановлених тарифів, підприємства знаходяться на території, яка відноситься до районів Крайньої півночі, відповідно на неї поширюється дія Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, і вона має право на врахування районного коефіцієнту та північної надбавки при обчисленні пенсії за весь періоди роботи у даній місцевості.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

На підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а відтак підлягають задоволенню.

Оскільки ухвалою суду від 14.11.2017 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення остаточного рішення по справі, з урахуванням того, що позовні вимоги позивача судом задоволені, а відповідач, відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, на підставі ст. 94 КАС України, суд вважає необхідним компенсувати судові витрати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись Угодою «Про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року, Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Кодексом законів про працю України, Кодексом законів про працю Української РСР від 01.06.72 року, Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Інструкцією про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960 року, 8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 87, 94, 99, 128, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача період роботи з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, та щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з врахуванням довідки про підтвердження розміру заробітної плати за період роботи з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року в районі Крайньої Півночі з урахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до стажу один рік роботи у період з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року в районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців трудового стажу, та здійснити відповідний перерахунок, починаючи з 13.05.2017 року, з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з врахуванням довідки про розмір заробітної плати за період роботи з 01.11.1992 року по 15.03.2000 року в районі Крайньої Півночі, з урахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки, починаючи з 13.05.2017 року.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя С.В. Степанова