Справа № 805/1228/17-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 р. Справа №805/1228/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:16 год. 10 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Шташаліс О.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів та третьої особи ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Київського міського голови ОСОБА_4, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про визнання розпорядження про звільнення протиправним, скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_3 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського міського голови ОСОБА_4, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, в якому просив суд:

- визнати розпорядження Київського міського голови Про ОСОБА_3В. від 25 квітня 2016 року № 356 протиправним;

- розпорядження Київського міського голови Про ОСОБА_3В. від 25 квітня 2016 року № 356 скасувати;

- поновити ОСОБА_3 на посаді директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

- стягнути на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 з 14.07.2015 працював на посаді директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Розпорядженням Київського міського голови «Про ОСОБА_3В.» від 25.04.2016 позивача звільнено із займаної посади. Позивач вважає, що таке розпорядження є незаконним і не ґрунтується на законі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги із доповненнями та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів 1,2,3 та третьої особи надав до суду заперечення проти позовних вимог, в обґрунтування яких зазначив, що підстав для задоволення адміністративного позову не має, оскільки позивачем заява про звільнення від 12 квітня 2016 року написана власноруч, що не є ініціативою власника або уповноваженого ним органу. Роботодавець дотримався всіх норм діючого законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Представник відповідачів та третьої особи у судовому засіданні підтримав заперечення проти адміністративного позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд -

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2015 року розпорядженням Київського міського голови № 467 Про ОСОБА_3В. відповідно до Закону України Про державну службу, Кодексу законів про працю України, постанов Кабінету Міністрів України від 17 червня 1994 року № 423 Про деякі питання застосування статей 4, 15 і 27 Закону України Про державну службу, від 03 травня 1994 року № 283 Про порядок обчислення стажу державної служби, від 09 березня 2006 року № 268 Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів та листа Міністерства інфраструктури України від 03 липня 2015 року № 7235/10/10-15, ОСОБА_3 призначено на посаду директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 14 липня 2015 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, увільнивши його з посади заступника директора Департаменту начальника управління звязку та інформатизації Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). (Т.3 а.с. 89)

12 квітня 2016 року директором Департаменту транспортної інфраструктури ОСОБА_3 до Київського міського голови ОСОБА_4 була власноруч написана та подана заява, відповідно до якої позивач просив звільнити його з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в апараті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). (Т.3 а.с. 90)

Також 12 квітня 2016 року директором Департаменту транспортної інфраструктури ОСОБА_3 до Київського міського голови ОСОБА_4 була власноруч написана та подана заява, відповідно до якої позивач просить призначити його на посаду помічника Київського міського голови відділу організаційно документального забезпечення діяльності Київського міського голови управління організаційно - аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови (патронатної служби) апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). (Т.3 а.с. 93 )

Розпорядженням Київського міського голови від 25 квітня 2016 року № 356 Про ОСОБА_3В. відповідно до Закону України Про державну службу, Кодексу законів про працю України, постанов Кабінету Міністрів України від 17 червня 1994 року № 423 Про деякі питання застосування статей 4, 15 і 27 Закону України Про державну службу, від 03 травня 1994 року № 283 Про порядок обчислення стажу державної служби, від 09 березня 2006 року № 268 Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації ) від 18 грудня 2014 року № 1468 Про затвердження Положення про матеріальне стимулювання працівників апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та листа Міністерства інфраструктури України від 22 квітня 2016 року № 1977/10/14-16, ОСОБА_3 звільнено з посади директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22 квітня 2016 року в порядку переведення для подальшої роботи в апараті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). (Т.3 а.с. 94-95)

Згідно п. 2 зазначеного розпорядження ОСОБА_3 призначено на посаду радника Київського міського голови відділу аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови управління організаційно аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови (патронатної служби) апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 25 квітня 2016 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, у порядку переведення з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

25 травня 2016 року радником Київського міського голови відділу аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови управління організаційно аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови (патронатної служби) апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_3 до Київського міського голови ОСОБА_4 була власноруч написана та подана заява, відповідно до якої позивач просить звільнити його з займаної посади з 27 травня 2016 року за власним бажанням. (Т.3 а.с. 96)

У позовній заяві позивач посилається на те, що з розпорядженням від 25 квітня 2016 року № 356 про звільнення з посади ознайомився та отримав трудову книжку лише 12 травня 2016 року, оскільки, у період з 13 квітня 2016 року по 06 травня 2016 року перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АГХ № 618562 (Т.3 а.с 45). Тобто вважає, що дане звільнення з переведенням відбувалось незаконно з підстав перебування позивача на лікарняному.

Крім того судом встановлено, що Розпорядженням Київського міського голови від 26 травня 2016 року № 480 Про звільнення ОСОБА_3В. відповідно до Кодексу законів про працю України та Закону України «Про відпустки», ОСОБА_3 - радника Київського міського голови відділу аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови управління організаційно аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови (патронатної служби) апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звільнено з займаної посади 27 травня 2016 року за власним бажанням. (Т.3 а.с. 97)

Згідно п. 2 Управлінню фінансово-господарського забезпечення апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) доручено провести розрахунок та виплатити компенсацію за щорічну основну відпустку (за період роботи з 25.04.2016 по 27.05.2016) за 03 календарних дні.

Не погодившись зі спірним наказом № 356 від 25.04.2017, позивач звернувся з даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України Про запобігання корупції, встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України Про очищення влади; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами.

Статтею 40 КЗпП України визначені підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Так, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; 2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці; 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 5) нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 8) вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу; 10) призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду; 11) встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частиною 3 ст. 40 КЗпП України визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Як вже встановлено судом, 12 квітня 2016 року директором Департаменту транспортної інфраструктури ОСОБА_3 до Київського міського голови ОСОБА_4 була власноруч написана та подана заява, відповідно до якої позивач просив звільнити його з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в апараті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). (Т.3 а.с. 90)

Розпорядженням Київського міського голови від 25 квітня 2016 року № 356 Про ОСОБА_3В. ОСОБА_3 звільнено з посади директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22 квітня 2016 року в порядку переведення для подальшої роботи в апараті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). (п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України) (Т.3 а.с. 94)

С приводу наведеного вище суд зазначає, що ОСОБА_3 був звільнений у порядку переведення для подальшої роботи у апараті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі його власноруч написаної заяви, що не є ініціативою власника або уповноваженого ним органу, тобто не є порушенням приписів частини третьої статті 40 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 у справі №6-120цс12.

Також Пленум Верховного Суду України в пункті 12 Постанови № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснює, що звільнення працівника не проводиться за раніше поданою ним заявою лише у випадку, якщо працівник відкликав свою заяву до закінчення строку попередження і то за умови, що на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства.

Судом також встановлено, що 25 травня 2016 року радником Київського міського голови відділу аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови управління організаційно аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови (патронатної служби) апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_3 до Київського міського голови ОСОБА_4 була власноруч написана та подана заява, відповідно до якої позивач просить звільнити його з займаної посади з 27 травня 2016 року за власним бажанням.(Т 3 а.с. 96)

Розпорядженням Київського міського голови від 26 травня 2016 року № 480 Про звільнення ОСОБА_3В. відповідно до Кодексу законів про працю України та Закону України «Про відпустки», ОСОБА_3 - радника Київського міського голови відділу аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови управління організаційно аналітичного забезпечення діяльності Київського міського голови (патронатної служби) апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звільнено з займаної посади 27 травня 2016 року за власним бажанням. (Т 3 а.с. 97)

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 свою заяву від 12 квітня 2016 року не відкликав. В подальшому до 27 травня 2016 року перебував у трудових відносинах із апаратом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), тому наказ № 356 від 25.04.2016 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки суд не вбачає незаконного переведення ОСОБА_3 для подальшої роботи до апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) , тому позовна вимога про поновлення на посаді не узгоджується із приписами статті 235 КЗпП України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно посилань позивача про те, що з розпорядженням від 25 квітня 2016 року № 356 про звільнення з посади ознайомився та отримав трудову книжку лише 12 травня 2016 року, оскільки, у період з 13 квітня 2016 року по 06 травня 2016 року перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АГХ № 618562, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до листа непрацездатності серії АГХ № 618562 ОСОБА_3 перебував у стані тимчасової непрацездатності з 13 квітня 2016 року по 06 травня 2016 року, стати до роботи доручено 07 травня 2016 року. (Т. 3 а.с. 45)

В той же час, вихідні та святкові дні у першій декаді 2016 року були наступними: 1, 2, 9 травня - святкові дні, 7, 8 травня - вихідні дні (лист Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2016 рік»).

Так, перший робочий день після лікарняного у ОСОБА_3 мав бути 10 травня 2016 року, а не 12 травня 2016 року, як зазначив позивач.

Крім того, відповідно до запису № 82 у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_3 отримав трудову книжку саме 10.05.2016 року, що засвідчив своїм підписом. (Т.3 а.с. 43-44)

З урахуванням зазначеного, суд не приймає твердження позивача про порушення відповідачем ст. 47 КЗпП України про невидачу ОСОБА_3 трудової книжки у день звільнення оскільки зазначене спростовується наявними у справі доказами.

Таким чином, з огляду на приведені норми чинного законодавства, розпорядження Київського міського голови від 25 квітня 2016 року № 356 Про ОСОБА_3В. щодо звільнення ОСОБА_3 з посади директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22 квітня 2016 року в порядку переведення для подальшої роботи в апараті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є правомірним оскільки заява про звільнення від 12 квітня 2016 року написана позивачем власноруч, оригінал якої був наданий до суду та засвідчена судом.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Повний текст постанови виготовлений 18.12.2017.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Київського міського голови ОСОБА_4, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про визнання розпорядження про звільнення протиправним, скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 11 грудня 2017 року за участю представників сторін.

Повний текст постанови складається у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.