Справа № 814/642/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/642/17

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді: Бойка А.В.,

суддів: Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року по справі за позовом Головного управління ДФС у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Очаківська міська рада Миколаївської області, про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2017 року Головне управління ДФС у Миколаївській області звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб в сумі 28838,73 гривень.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 29.09.2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану не повним з'ясуванням судом обставин справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що до позовної заяви в підтвердження наявності у відповідача податкового боргу податковим органом надано лише довідку про стан заборгованості зі сплати податків і зборів №8/14-29-17-73, яка не містить посилань на статті та походження заборгованості.

Апелянт вважає, що заявлена до сплати сума не являється узгодженою, так як ним 10.12.2015 року подано до Головного управління ДФС у Миколаївській області уточнюючі податкові декларації за 2013-2014р.р., які податковим органом прийнято.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 16.09.2008 року ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області.

Згідно довідки про стан заборгованості №8/14-29-17-73 станом на 17.03.2017 року ФОП ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 28838,72 грн. по орендній платі з фізичних осіб.

Зазначений борг виник у зв'язку з несплатою відповідачем самостійно нарахованого грошового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб за лютий-грудень 2014 року та січень 2015 року у розмірі 3157,74 грн. щомісячно, а також нарахованої пені в розмірі 272,72 грн. (з урахуванням переплати в сумі 16,87 грн. та фактичної сплати в сумі 9480 грн.).

29.04.2014 року на адресу ФОП ОСОБА_2 податковим органом направлено податкову вимогу №394-25 від 25.04.2014 року на суму 6298,61 грн., яку останнім отримано 12.05.2014 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов Головного управління ДФС у Миколаївській області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб в сумі 28838,73 грн., дійшов висновку, що сума боргу є узгодженою, самостійно не сплаченою відповідачем у порядку та строки, встановлені Податковим кодексом України, а тому заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком Миколаївського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини 3 статті 2 та частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Функції та правові основи діяльності позивача, як контролюючого органу визначено Податковим кодексом України.

Згідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 14.1.175 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Як зазначалось вище, податковий борг, з позовом про стягнення якого Головне управління ДФС у Миколаївській області звернулося до суду, виник у зв'язку з несплатою ФОП ОСОБА_2 самостійно нарахованого грошового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб за лютий-грудень 2014 року та січень 2015 року в декларації з плати за землю.

Однак, з наданих відповідачем до суду першої інстанції документів вбачається, що 10.12.2015 року Очаківською ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївської області прийнято від ФОП ОСОБА_2 уточнюючі податкові декларації з плати за землю, якими відповідач зменшив податкове зобов'язання по орендній платі за землю за 2013 та 2014 роки.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що податковий орган, як суб'єкт владних повноважень, безпосереднім обов'язком якого є контроль за правомірністю нарахування та сплати податків і зборів суб'єктами господарювання, у відповідності до пункту 76.1 статті 76 ПК України, зобов'язаний був перевірити та врахувати відомості, зазначені у таких доповненнях до податкової звітності, однак цього не зробив.

Згідно статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною першої статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявність у відповідача самостійно узгодженої суми грошового зобов'язання у розмірі 28566 грн. по орендній платі з фізичних осіб, а відтак підстави для задоволення позовних вимог Головного управління ДФС у Миколаївській області відсутні.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді справи не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, відповідно статті 202 КАС України, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти по справі нову постанову - про відмову у задоволенні позовних вимог податкового органу.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову Головного управління ДФС у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу.

Стягнути з Головного управління ДФС у Миколаївській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко