Справа № 522/15446/17
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/1820/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

06 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бойчук А.Ю.

при секретарі Іскрич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 3 роти у м. Одесі лейтенанта поліції Ваколюк Антона Вікторовича, Аркадіївського відділу поліції Приморського ДУНП м. Одеси, за участі третьої особи: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. ст. .159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 3 роти у м. Одесі лейтенанта поліції Ваколюк Антона Вікторовича, Аркадіївського відділу поліції Приморського ДУНП м. Одеси, за участі третьої особи: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови -відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеса шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.Ю. Бойчук

Справа № 522/15446/17

Провадження № 2а/522/1820/17

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

при секретарі: Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 3 роти в м. Одесі лейтенанта поліції Ваколюк Антона Вікторовича, Аркадіївського відділу поліції Приморського ДУНП м. Одеси, за участю третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Інспектора 1 батальйону 3 роти в м. Одесі лейтенанта поліції Ваколюк Антона Вікторовича, Аркадіївського відділу поліції Приморського ДУНП м. Одеси, за участю третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, згідно якої просила:

- визнати дії поліцейського роти № 3 батальйону № 1 у м. Одесі лейтенанта Ваколюка Антона Віталійовича Аркадіївського відділу поліції Приморського ДУНП м. Одеси, щодо складання Постанови БР № 728929 від 02.08.2017 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень за порушення ст. 126 КУпАП України - незаконними.

- визнати постанову поліцейського роти № 3 батальйону № 1 у м. Одесі лейтенанта Ваколюка Антона Віталійовича Аркадіївського відділу поліції Приморського ДУНП м. Одеси серії БР № 728929 від 02.08.2017 року про адміністративне правопорушення за п. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 протиправною та скасувати її, провадження по справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях події і складу правопорушення.

При цьому посилаючись на те, що 02 серпня інспектором поліцейської роти № 3 батальйону № 1 у м. Одесі лейтенантом поліції Вакалюк Антоном Віталійовичем було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП «керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб» та накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00 гривень.

Відповідно до змісту постанови, керуючи транспортним засобом, позивач, як «водій керуючий SMART FOTWOO д. н. НОМЕР_1 не пред'явила для перевірки та для складення адміністративних матеріалів посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль 2.1. «а, «б».

Позивач вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, а постанова серії БР № 728929 від 02.08.2017 року винесена з порушенням прав позивача та чинного законодавства України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи сповіщався належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлені фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

02 серпня 2017 року поліцейським роти № 3 батальйону № 1 у м. Одесі старшим лейтенантом поліції Кутузовим Антоном Анатолійовичем було прийнято постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП «керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб» та накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00 гривень.

У ході судового засідання було встановлено, що співробітниками поліції Кутузовим Антоном Анатолійович та лейтенантом поліції Ваколюк Антоном Віталійовичем 02.08.2017 року, під час виконання своїх службових обов'язків у Приморському районі м. Одеси. Близько о 14 год. 00 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька було помічено автомобіль Smart Fortwo, номерний знак НОМЕР_1, водій якого здійснив зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м, тому автомобіль суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху, чим допущено порушення п. 15.9.д Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ч. 1 ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідач та старший сержант поліції Кутузов Антон Анатолійович, керуючись ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» з метою зупинення правопорушення підійшли до водія вказаного транспортного засобу, представилися, повідомили суть адміністративного правопорушення та попросили пред'явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР з метою оформлення відповідних адміністративних матеріалів. Однак гр. ОСОБА_1, на законну вимогу пред'явити відповідні документи з метою оформлення адміністративних матеріалів, не реагувала.

Співробітниками поліції було роз'яснено гр. ОСОБА_1, що у разі невиконання останньою законної вимоги поліцейського, до неї будуть застосовані відповідні заходи фізичного впливу та супроводжено до відділу поліції на підставі ст. ст. 42, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» законні вимоги поліцейського є обов'язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п'ятнадцяти діб.

Однак, гр. ОСОБА_1 не виконала законної вимоги поліцейського пред'явити відповідні документи, а також не хотіла виходити з автомобіля, тому інспектори попередили про застосування заходів фізичного впливу, а також запропонували гр. ОСОБА_1 пройти до відділу поліції, однак громадянка ігнорувала законні вимоги поліцейських. У результаті конфлікту інспекторами було прийнято рішення відсторонити дану громадянку від керування автомобілем, шляхом застосування заходів фізичного впливу до останньої, та провести її до опорного пункту «Аркадія» Приморського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області з метою припинення адміністративного правопорушення, встановлення особи та оформлення відповідних адміністративних матеріалів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 7 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу:

1) фізичний вплив (сила);

2) застосування спеціальних засобів;

3) застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

Поліцейський зобов'язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Відповідно до ст. 43 вищезазначеного Закону поліцейський зобов'язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров'я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 вищезазначеного Закону поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р. І Інструкції № 1395).

За пунктом 3 розділу III Інструкції постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 3 ст.126 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змістуст. 247 КУпАП вбачається, що обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Також позивач зазначає, що відповідачем було проігноровано вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Але відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року.

6) частину другу статті 33 доповнили словами "крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі". Тобто при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються положення ч.2 ст 33 КУпАП, а саме характер вчиненого правопорушення , особа порушника, ступінь його вини , майновий стан, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність.

Варто зазначити, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Так дійсно на суб'єкта владних повноважень ч. 2 ст. 72 КАС України покладено обов'язок доказування в даній категорії адміністративних справ, проте, ч. 2 ст. 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. В той же час позивач, заперечуючи відсутність в його діях складу правопорушення, та стверджуючи про порушення з боку інспектора його прав, всупереч ч.2 ст. 106 КАС України не надав суду доказів на спростування обставин викладених в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що є наслідком закриття провадження у цій частині вимог у відповідності до п.1.ч.1.ст.157 КАС України.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення, передбачено ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідальності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем, було з'ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 126 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що дії Інспектора 1 батальйону 3 роти в м. Одесі лейтенанта поліції Вакалюк Антона Вікторовича, щодо винесення постанови в справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 - є правомірними, а тому суддя дійшов висновку, що підстав визнавати дії відповідача протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню немає.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. ст.159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 3 роти у м. Одесі лейтенанта поліції Ваколюк Антона Вікторовича, Аркадіївського відділу поліції Приморського ДУНП м. Одеси, за участю третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.Ю. Бойчук