Справа № 813/7320/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року справа № 813/7320/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Львівський міський центр зайнятості (далі - позивач, Львівський МЦЗ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, відповідач) про стягнення коштів у сумі 39 980, 11 грн.

Ухвалою суду від 10.11.2014 року відкрито провадження у справі. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 звернувся до Львівського МЦЗ в пошуках роботи та 14.11.2013 року отримав статус безробітного, також йому було призначено виплату допомоги по безробіттю. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», було отримано інформацію про дохід відповідача в період перебування на обліку як безробітного. На підтвердження цих даних здійснено перевірку достовірності отриманої інформації при обміні даними з ДФС та зясовано, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний працевлаштувався у ПрАТ «СК «Провідна» з 02.12.2013 року та отримував дохід. У звязку із неповідомленням відповідачем спеціалістів Львівського МЦЗ про працевлаштування, незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 02.12.2013 по 05.08.2014 у сумі 39 980, 11 грн. Відтак, просить стягнути вказану суму коштів із відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд адміністративний позов задовольнити.

На адресу суду повернувся поштовий конверт, направлений відповідачу за адресою наданою відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМСУ у Львівській області з відміткою за закінченням терміну зберігання. Згідно з ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

В силу положень ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_2 14.11.2013 року звернувся із заявою до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи, відповідач отримав статус безробітного та йому було призначено виплату допомоги по безробіттю.

Згідно з порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» отримана інформація про дохід ОСОБА_2 в період перебування на обліку як безробітного.

Як вбачається з відповіді ПрАТ «СК Провідна» від 22.07.2014 №18-07/9391, наданої на запит Львівського МЦЗ, ОСОБА_2 прийнятий на роботу в ПрАТ «СК Провідна» згідно з наказом №2288 пр/ру-к від 02.12.2013.

Львівським МЦЗ надіслана претензія ОСОБА_2 від 13.08.2014 №13/5418 щодо відшкодування коштів у сумі 39 755, 67 грн., яка залишена відповідачем без задоволення. Проте системою державної служби зайнятості 29.08.2014 та 30.09.2014 проведено інкасацію виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_2 за липень 2014 року в сумі 136,43 грн. та серпень 2014 року в сумі 88,01 грн. Таким чином, сума коштів, яка підлягає поверненню відповідачем з 02.12.2013 по 05.08.2014 складає 39 980, 11 грн.

Відтак, у звязку із несплатою відповідачем вказаної суми коштів Львівський МЦЗ звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступними нормами законодавства.

Відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року № 5067-VI, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення зайнятість» - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать, зокрема, особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

На виконання Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» був розроблений Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 № 307 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 за № 915/5136 (далі - Порядок № 307), який визначає механізм призначення, виплати допомоги по безробіттю, у т. ч. одноразової для організації безробітними підприємницької діяльності, та обчислення страхового стажу.

Пунктом 1.2 розділу 1 Порядку № 307 встановлено, що допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітними підприємницької діяльності надається застрахованим та незастрахованим особам, визнаним у встановленому порядку безробітними.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; інвалід, який не досяг встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності є видом забезпечення.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Крім того, пп. 1 п. 5.5 Порядку № 307 встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Пунктом 6.14 Порядку № 307 передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Враховуючи те, що відповідач був прийнятий на роботу в ПрАТ «СК Провідна» згідно з наказом №2288 пр/ру-к від 02.12.2013, у період виплати йому Львівським МЦЗ допомоги по безробіттю, про що не повідомив Львівський МЦЗ, отже, відповідач повинен повернути суму безпідставно виплаченого забезпечення.

Доказів вжиття відповідачем заходів щодо повернення коштів суду не надано.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вище викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені і підлягають до задоволення.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись, ст.ст.69, 70, 94, 159-163, 167 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (80300, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Львівського міського центру зайнятості (79060 м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122; ) кошти в сумі 39 980 (тридцять девять тисяч девятсот вісімдесят) грн. 11 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 14.12.2017 року

Суддя Сакалош В.М.