Справа № 818/1515/17
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 р. Справа № 818/1515/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1515/17
за позовом Приватного акціонерного товариства "Сумирибгосп"
до Головного управління ДФС у Сумській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
В іншій частині позивач не погоджується із прийнятим податковим повідомленням- рішенням, вважає його протиправним та таким, що винесене із порушенням норм чинного законодавства та без належного врахування всіх обставин справи, виходячи з наступного.
Позивач зазначає, що під час розрахунку в ОСОБА_1 перевірки заниження податкового зобовязання не враховано кількість списаної товарної риби та рибопосадкового матеріалу в межах природного убутку.
При цьому, в ОСОБА_1 перевірки не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення позивачем та чому не були враховані затверджені норми природного убутку.
Щодо зазначеного в ОСОБА_1 перевірки ненадання документів, які свідчать про вилов рибопосадкового матеріалу в лютому місяці 2015 р., то під час перевірки позивачем надавались акти умовного визначення кількості риби в необловлених водних обєктах, які також додавались до заперечення на ОСОБА_1 перевірки від 30.06.2017 р. №840/18-28/14-02/00476760/41. Запити про надання вказаних документів під час проведення перевірки в порядку, визначеному ст. 73 Податкового кодексу України, та акти про відмову у наданні таких документів позивач не отримував та не підписував.
Щодо зазначеного в ОСОБА_1 перевірки ненадання документів, які свідчать про контрольні заміри вилову рибопосадкового матеріалу в лютому місяці 2015 р., то такі заміри в період зимування не здійснюються у зв'язку з відсутністю в них потреби: риба не годується та відповідно не росте. По схудненню риби акти складаються по факту по закінченню сезону. Крім того, в ОСОБА_1 перевірки не зазначено, які відомості повинні бути підтверджені саме контрольними замірами.
Позивач вважає, що зазначене твердження не відповідає дійсності, оскільки компенсація вартості витрат позивача на послуги відповідального зберігання була здійснена ОСОБА_4 ДВ Система в межах Договору №3/1 від 01.04.2015 р. та Додаткової угоди до нього від 13.05.2015 р., Договору №05/12 від 12.05.2015 р. та Додаткової угоди до нього від 06 квітня 2015 р., які надавались під час перевірки та додавалися до заперечення на ОСОБА_1 перевірки від 30.06.2017 р. №840/18-28/14-02/00476760/41.
При цьому, в ОСОБА_1 перевірки зазначено, що для визначення звичайної ціни при реалізації риби товарної короп використана інформація щодо реалізації однакових видів продукції між покупцями позивача за перевіряємий період, а саме: ТОВ ТД Рибпром.
При цьому, такі висновки ОСОБА_1 перевірки суперечать нормам Податкового кодексу України в частині порядку визначення звичайних цін.
Так, предметом Договору на поставку рибопродукції між позивачем та ФОП ОСОБА_5 від 01.01.2015 р. №264 відповідно до п. 1.2 Договору є товар, а саме: жива риба з підборки, розмірний ряд менше 1. Підборкою є технологічний процес вилову риби, під час якого жива риба збирається вручну, без води, з дна спущеного ставка. Відповідно риба з підборки є більш дрібного і засміченою, ніж риба, виловлена звичайним шляхом, й тому потребує додаткової обробки перед її продажем кінцевому споживачу.
В той же час, предметом Договору поставки між позивачем та ТОВ ТД Рибпром від 10.02.2016 р. №02/10/16 є продукти харчування, назва, асортимент та якість яких зазначається в накладних. Прейскуранти на рибну продукцію позивача надавались під час перевірки. У видаткових, податкових та товарно-транспортних накладних до даного Договору, зазначено найменування товару Риба товарна короп, про що зазначено в самому ОСОБА_1 перевірки.
Таким чином, для визначення рівня звичайних цін ГУ ДФС у Сумській області протиправно використало дані щодо зовсім іншого розмірного ряду риби, що суперечить визначенню ринкової ціни в порушення норм пп. 14.1.71, пн. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Посилання в ОСОБА_1 перевірки на те, що окремий облік Риба товарна короп дрібний окремо не ведеться не заслуговують на увагу, оскільки ведення такого обліку не передбачено чинним законодавством.
Щодо визначення звичайної ціни для риби товарної короп, який реалізовувався за Договором поставки між позивачем та ТОВ ТД Рибпром від 10.02.2016 р. №02/10/16, на підставі ціни видаткової накладної від 29.03.2016 р. №1-000002360, то в зазначеній видатковій накладній, у податковій та товаротранспортній накладній зазначене найменування товару Риба товарна короп, в той час як у видаткових накладних від 29.03.2016 р. №1-000002359, від 01.04.2016 р. №1-000002468, від 03.04.2016 р. №1-000002467, як і у податкових та товарно-транспортних накладних до даних поставок, зазначене найменування зовсім іншого товару - Риба товарна короп (дрібний), про що зазначено в самому ОСОБА_1 перевірки. На підтвердження відсортування дрібної риби коропа товарного під час перевірки та до заперечення на ОСОБА_1 перевірки від 30.06.2017 №840/18-28/14-02/00476760/41 надавались акти відсортування дрібного товарного карпу.
Таким чином, позивач вважає, що для визначення рівня звичайних цін ГУ ДФС у Сумській області протиправно використало дані щодо зовсім іншого виду товару, які передаються тому ж власнику, що суперечить визначенню ринкової ціни в порушення норм пп. 14.1.71, пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Посилання в ОСОБА_1 перевірки на те, що окремий облік Риба товарна короп дрібний окремо не ведеться не заслуговують на увагу, оскільки ведення такого обліку не передбачено чинним законодавством.
1) відсутність інформації в первинних документах та договорах про талони на паливо, а саме: щодо емітента талона, їх номінал, серійний і порядковий номер, строк дії, то зазначене твердження не відповідає дійсності та спростовується наданими під час перевірки документами. Так, до кожної видаткової накладної на відпуск палива сторонами Договору підписувалась Специфікація (надавались під час перевірки та додавались до заперечення Товариства на ОСОБА_1 перевірки від 30.06.2017 №840/18-28/14-02/00476760/41), в яких зазначені всі перелічені дані, зокрема: вид скретч-картки, номінал у літрах, кількість, серійні номери.
2) відсутність у позивача відомості, де фіксуються надходження талонів та їх видача водію під підпис.
Позивач вважає, що зазначене твердження також не відповідає дійсності та спростовується наданими під час перевірки документами. Первинним документом щодо отримання скретч-карток є видаткова накладна та специфікація до неї, отримання скретч-карток водіями підтверджується накладними на внутрішнє переміщення карток.
Факт використання палива за скретч-картами підтверджується шляховими листами водіїв позивача.
Щодо посилання в ОСОБА_1 перевірки на відсутність чеків реєстраторів розрахункових операцій, позивач зазначає, що ГУ ДФС в Сумській області має доступ до таких чеків, оскільки відповідно до абз. 2 пп. 7 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах звязку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в памяті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій за договором поставки між позивачем та ТОВ ВТФ Авіас від 23.01.2015 р. №53/121 підтверджується наданими під час перевірки первинними документами бухгалтерського обліку, відображеним в бухгалтерському обліку позивача рухом активів, а також документами про використанням придбаних товарів у подальшій господарській операції, що спростовує висновки ОСОБА_1 перевірки про нереальність господарських операцій.
Враховуючи зазначене, позивач вважає, що висновки викладені в акті та оскаржуване податкове повідомлення рішення є протиправним та необґрунтованим.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні, вважають правомірним здійснене нарахування податкового зобовязання позивачу.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 25.05.2017 р. по 22.06.2017 р. посадовими особами Головного управління ДФС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_4 "Сумирибгосп" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2017 р., за результатами якої було складено акт від 30.06.2017 р. №840/18-28/14-02/00476760/41 (а. с. 148-178, том 2).
Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає помилковими висновки відповідача щодо збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на додану вартість та зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо списання природних збитків рибопосадкового матеріалу, суд зазначає наступне.
Так, ГУ ДФС у Сумській області зазначає, що проведена операція по списанню рибопосадкового матеріалу в лютому 2015 року не є господарською діяльністю платника податків та приходить до висновку про заниження товариством суми податкового зобовязання, посилаючись на порушення п. 198.5 Податкового кодексу України.
Проте, суд вважає помилковими зазначені доводи відповідача, виходячи з наступного.
Так, відповідно до наказу Міністерства рибного господарства СРСР від 24.04.198 №241 «Про затвердження галузевого збірника нормативно-технологічної документації по товарному рибництву» та відповідно до постанови ВРУ від 12.09.1991 «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP», наказом Голови Правління Товариства від 28.12.2010 №59 було затверджено рибоводно-біологічні нормативи виходу риби під час вирощування і утримання в ставах.
Листом від 24.02.2015 №2-5-17/901-15 Державне агентство рибного господарства України підтвердило ПАТ «Сумирибгосп», що до затвердження галузевих нормативів субєкти господарської діяльності, що займаються риборозведенням (аквакультурою), самостійно розробляють та затверджують такі нормативи з метою достовірного обліку витрат на виробництво (а.с. 51 том.1).
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.06.2012 №362 затверджено спеціальні форми первинної документації для субєктів рибного господарства в галузі аквакультури, в тому числі форма №А-15 «ОСОБА_1 умовного визначення кількості риби в необловлених водних обєктах».
Відповідно до вказаного наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.06.2012 №362 ПАТ «Сумирибгосп» складено акти від 01.02.2015 умовного визначення кількості риби в необловлених водних обєктах (а.с. 59-62 том.1) .
Згідно ст. 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Отже, природний убуток риби не підпадає під об'єкт оподаткування.
Відповідно до п.п. 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на час здійснення господарських операцій), об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в)ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Таким чином, суд вважає, що відповідно до підпункту 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України, природний убуток риби не підпадає під визначення об'єкта оподаткування.
Аналогічний висновок зроблено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 28.09.2015 у справі №806/1530/13-а.
При цьому, в ОСОБА_1 перевірки не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення Товариства та чому не були враховані затверджені норми природного убутку.
Отже, вказані висновки податкового органу не ґрунтуються на нормах чинного податкового законодавства України та на наданих під час перевірки документів.
Крім того, суд зазначає, що списання риби проводилося відповідно до актів списання згідно сформованої виробничої собівартості на рахунку 27. При самостійному нарахуванні позивачем податкового зобовязань були зроблені помилкові бухгалтерські проводки, (Д 27 К 6415), що призвело до збільшення оборотів по рахунку 27.
Податковий орган визначаючи собівартість продукції, помилково взяв до уваги дані з оборотно-сальдових відомостей по рахунку 27, що містили некоректні дані, а саме: окрім виробничої собівартості, помилково містили суми нарахованих зобовязань з податку на додану вартість як по кредиту рахунку, так і по дебету вказаного рахунку, що підтверджується бухгалтерськими проводками до кожного акту списання (копії додаються). Тобто, суми рахунку 6415 «Розрахунки за податком на додану вартість» були включені як в кредит рахунку 27, так і в дебет вказаного рахунку.
Таким чином, суд вважає, що позивачем у повному обсязі сплачено податкові зобовязання по списанню риби товарної понад норми убутку за зареєстрованими податковими накладними.
Щодо надання послуг по зберіганню на безоплатній основі на загальну суму - 83 531,85 грн., суд зазначає наступне.
Так в акті перевірки зазначено про те, що товариство не нараховувало ОСОБА_4 «ДВ Система» плату за відповідальне зберігання риби товарної коропа та товстолоба, маточного поголівя коропа, щуки, сома однорічки коропа та двухрічки товстолоба та не нараховувало податкове зобовязання з податку на додану вартість.
Проте, суд не погоджується із такими доводами відповідача, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що 05.02.2015, 16.02.2015, 24.02.2015 ПАТ «Сумирибгосп» укладено із ОСОБА_4 «ДВ Система» договори зберігання однорічного карпа, дворічки товстолоба, маточного поголівя щуки, маточного поголівясома, маточного поголівя коропа (а.с. 213-214,217-218, 221-222 том.1).
Відповідно до договору №3/1 на поставку між рибопродукції та Додаткової угоди до нього від 13.05.2015, Договору № 05/12 від 12.05.2015 та Додаткової угоди до нього від 06 квітня 2015 укладених між позивачем та ОСОБА_4 «ДВ Система» визначено, що вартість товару включає в себе компенсацію вартості послуг, які надавалися покупцем за договорами зберігання (а.с. 225-230 том.1)
Крім того, суд наголошує, що відповідачем під час обрахунку собівартості послуг по зберіганню (додаток №16 до акту перевірки) у склад «Відрахування на заробітну плату» включено сплачені суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування без урахування того, що в квітні травні 2015 року під час сплати єдиного внеску позивач застосовував понижуючий коефіцієнт, що підтверджується копіями звітів ПАТ «Сумирибгосп» про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за квітень 2015 року та травень 2015 року з квитанціями про їх прийняття. Зі всіх видів відрахувань на заробітну плату (рахунок 82) до складу собівартості послуг по зберіганню належать лише відрахування по рахункам 23 «Виробництво» та 91 «Загальновиробничі витрати». Проте, для підтвердження, що до складу собівартості послуг по зберіганню мали бути включені розміри відрахувань на заробітну плату, а саме: 67 583,62 грн. -- за квітень 2015 року та 64 286,64 грн. за травень 2015 року (а.с. 86-97 том.1).
Отже, суд вважає помилковими доводи податкового органу, щодо не нараховування позивачем ОСОБА_4 «ДВ Система» плати за відповідальне зберігання риби товарної коропа та товстолоба, маточного поголівя коропа, щуки, сома однорічки коропа та двухрічки товстолоба та не нараховування податкового зобовязання з податку на додану вартість.
Щодо реалізації товару нижче звичайних цін на загальну суму 23 622,75 грн. та на загальну суму 162 060 грн., суд зазначає наступне.
Так в акті перевірки зазначено, що товариство здійснювало реалізацію риби товарної короп ФОП ОСОБА_5 за цінами, які відрізняються від звичайних (ціна реалізації продукції у співставних умовах юридичним особам.
При цьому, в ОСОБА_1 перевірки зазначено, що для визначення звичайної ціни при реалізації риби товарної короп використана інформація щодо реалізації однакових видів продукції між покупцями Товариства за перевіряємий період, а саме: ТОВ «ТД Рибпром».
Проте, суд зазначає, що такі висновки ОСОБА_1 перевірки суперечать нормам Податкового кодексу України в частині порядку визначення звичайних цін.
Так, суд наголошує, що предметом Договору на поставку рибопродукції між ПАТ «Сумирибгосп» та ФОП ОСОБА_5 від 01.01.2015 №264 відповідно до п. 1.2 Договору є товар, а саме: жива риба з підборки, розмірний ряд менше 1.
Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що підборкою є технологічний процес вилову риби, під час якого жива риба збирається вручну, без води, з дна спущеного ставка. Відповідно риба з підборки є більш дрібного і засміченою, ніж риба, виловлена звичайним шляхом, а тому потребує додаткової обробки перед її продажем кінцевому споживачу. Факт відсортування дрібного товарного карпу підтверджується актами відсортування.
В той же час, предметом Договору поставки між Товариством та ТОВ «ТД Рибпром» від 10.02.2016 №02/10/16 є продукти харчування, назва, асортимент та якість яких зазначається в накладних. У видаткових, податкових та товарно-транспортних накладних до даного Договору, зазначено найменування товару «Риба товарна короп», про що зазначено в самому ОСОБА_1 перевірки.
Таким чином, для визначення рівня звичайних цін ГУ ДФС у Сумській області протиправно використало дані щодо зовсім іншого розмірного ряду риби, що суперечить визначенню ринкової ціни в порушення норм пп. 14.1.71, пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Щодо визначення звичайної ціни для риби товарної короп, який реалізовувався за Договором поставки між Товариством та ТОВ «ТД Рибпром» від 10.02.2016 №02/10/16, на підставі ціни видаткової накладної від 29.03.2016 року №1-000002360, суд зазначає, що в зазначеній видатковій накладній, у податковій та товаротранспортній накладній, зазначене найменування товару «Риба товарна короп», в той час як у видаткових накладних від 29.03.2016 №1-000002359, від 01.04.2016 №1-000002468, від 03.04.2016 №1-000002467, як і у податкових та товарно-транспортних накладних до даних поставок, які надавались під час перевірки, зазначене найменування зовсім іншого товару - «Риба товарна короп (дрібний)», про що зазначено в самому ОСОБА_1 перевірки. На підтвердження відсортування дрібної риби коропа товарного під час перевірки надавались акти відсортування дрібного товарного карпу .
Таким чином, для визначення рівня: звичайних цін ГУ ДФС у Сумській області протиправно використало дані щодо зовсім іншого виду товару, які передаються тому ж власнику, що суперечить визначенню ринкової ціни в порушення норм пп. 14.1.71, пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Суд наголошує, що відповідачем ні в ОСОБА_1 перевірки, ні у судовому засіданні не доведено, що визначена товариством у договірних відносинах з ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «ТД Рибпром» не відповідає рівню ринкових цін.
Крім того, суд зазначає, що в акті перевірки відповідач для визначення звичайної ціни взяв для співставлення лише одну умову - ціну сільськогосподарської продукції, і таку ціну взято відповідачем лише з однієї видаткової накладної.
При цьому, відповідач не співставляв такі умови договорів як момент підписання, кількість товару, характеристики та властивості товару, строки поставки, строки оплати товару, розподіл обов'язків сторін контракту, тривалість співпраці з конкретними покупцями та інших умов, які безпосередньо впливають на формування ціни контракту.
Водночас, Цивільним кодексом України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Стаття 627 Цивільного кодексу України вказує, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Тобто, визначення ціни за договором є істотною умовою договору купівлі-продажу і ці умови визначаються сторонами угоди.
Разом з тим, відповідно до підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.
В свою чергу, згідно підпункту 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах .
З вищенаведених норм слідує, що встановлювати ціни, які не підлягають державному регулюванню, на продукцію або товари, належить виключно самим суб'єктам підприємницької діяльності, тобто учасникам договірних відносин.
При дослідженні фактору «формування ціни» податковий орган повинен співставити такі умови договору як момент його підписання, кількість товару, його якість та ліквідність, строки поставки, строки оплати товару, розподіл обов'язків сторін контракту та інших умов, які безпосередньо впливають на формування ціни контракту.
Таким чином суд приходить висновку, що під час визначення звичайної ціни для товарів, які реалізовувались позивачем ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «ТД Рибпром» відповідач не врахував різні споживчі властивості товарів (короп дрібний та просто короп для ТОВ «ТД Рибпром) та реалізацію низько ліквідної риби розмірного ряду менше 1 (для ФОП ОСОБА_5В.) та не довів невідповідність договірної ціни, визначеної сторонами договору, рівню ринкових цін .
Щодо придбання ПММ, не підтвердженого відповідними первинними бухгалтерськими документами на загальну суму 48 622,09 грн., суд зазначає наступне.
Так, в ОСОБА_1 перевірки ТУ ДФС у Сумській області робить висновок про безтоварність операцій за договором поставки між Товариством та ТОВ ВТФ «Авіас» від 23.01.2015 №53/121 у звязку з відсутністю інформації в первинних документах та договорах про талони на паливо, а саме: щодо емітента талона, їх номінал, серійний і порядковий номер, строк дії.
Проте, суд не погоджується із такими доводами відповідача, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23.01.2015 ТОВВФ «Авіас» укладено із ПАТ «Сумирибгосп» договір поставки №53/121 (а.с. 231-232 том.1).
На виконання умов договору сторонами договору підписувались видаткові накладні та специфікації, в яких зазначені всі перелічені дані, зокрема: вид скретч - картки, номінал у літрах, кількість, серійні номери (а. с. 233-250 том.1., 1-26 отм.2).
Також, суд зазначає, що твердження відповідача про відсутність підтвердження факту отримання палива по скретч-картам не відповідає дійсності та спростовується наданими до суду шляховими листами водіїв (а. с. 27-83 том. 2).
Щодо посилання в ОСОБА_1 перевірки на відсутність чеків РРО, суд зазначає, що відповідно до абз. 2 п.п. 7 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах звязку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в памяті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.
Відповідно до п. п. 72.1.1.4 п. п. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України до податкової інформації належить інформація про застосування РРО, яка згідно із п. 73.2 Податкового кодексу України надається контролюючим органам періодично (щодо чеків РРО згідно із абз. 2 п. 7 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - щоденно).
При цьому, контролюючим органам відповідно до пункту 20.3 статті 20 Кодексу забороняється вимагати від платника податків надання:
інформації, що була отримана контролюючим органом раніше в установленому законом порядку, в тому числі інформації, що міститься та опрацьовується в інформаційних базах, що ведуться відповідно до статті 74 цього Кодексу;
документів, у яких містяться відомості, внесені до відповідних інформаційних баз, що ведуться відповідно до статті 74 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи наявність в органах ДФС електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, відповідач не має права вимагати у Товариства надання таких чеків, оскільки можливість дослідження зазначених чеків є безпосередньо у податкового органу.
Отже, факт здійснення господарських операцій за договором поставки між Товариством та ТОВ ВТФ «Авіас» від 23.01.2015 /N95.3/121 підтверджується наданими під час перевірки первинними документами бухгалтерського обліку, відображеним в бухгалтерському обліку Товариства рухом активів, а також документами про використанням придбаних товарів у подальшій господарській операції, що спростовує висновки ОСОБА_1 перевірки про нереальність господарських операцій.
Згідно ч.1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як субєкт владних повноважень не надав достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності його дій щодо прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Сумирибгосп" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 18.12.2017 року.

Суддя О.А. Прилипчук