Справа № 803/1195/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року№ 876/11061/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.
за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України, в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати накази відповідача №180-ос від 10.08.2017 року «По особовому складу» та №182-ос від 11.08.2017 року «По особовому складу»; 2) зобов`язати відповідача поновити позивача на військовій службі на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б) з часу звільнення (з 11.08.2017 року) із відповідним записом у військовий квиток; 3) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
З цією постановою суду першої інстанції від 05.10.2017 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки суд не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного позову, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи і, як наслідок, не вірного застосування норм як матеріального, так і процесуального права, а тому оскаржена постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що звертаючись з адміністративним позовом про скасування наказів № 180-ос від 10.08.2017 року та 182-ос від 11.08.2017 року на підставі яких позивач був звільнений з військової служби, помилково позивач вважав, що це звільнення було пов`язано із службовим розслідуванням яке проводилось щодо подій які відбувались під час несення ним служби в наряді в районі «Гута Україна». Що ж стосується наказу від 04.08.2017 р. № 1667-аг «Про результати службового розслідування», то про його існування позивачу не було відомо, оскільки його з ним ніхто не ознайомлював. Про існування наказу № 1667-аг позивачу стало відомо лише під час розгляду справи в суді. Суд першої інстанції з метою повного та об`єктивного захисту прав позивача міг вийти за межі позовних вимог та з власної ініціативи перевірити і даний наказ від 04.08.2017 р. № 1667-аг. Оспорюючи уже в апеляційній інстанції наказ № 1667-аг від 04.08.2017 р. апелянт вказує, що відповідно до висновку службового розслідування, було встановлено, що позивач в 16:50 год. 18.07.2017 року не знаходився на визначеному маршруті патрулювання з охорони військового містечка. Проте, причина його відхилення на декілька хвилин від маршруту руху, а саме для відправлення природних потреб, навіть не була врахована. Незважаючи на таке незначне порушення під час несення служби в добовому наряді, комісією за результатами службового розслідування було відразу запропоновано накласти на позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, без врахування тяжкості порушення, характеризуючих даних про особу позивача, відсутності факту заподіяння шкоди інтересам держави та військової служби.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 05.10.2017 р. та прийняти нову постанову суду, якою адміністративний позов задовольнити, а також визнати протиправним та скасувати наказ № 1667-аг від 04.08.2017 р. «Про результати службового розслідування».
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.
Зокрема, наказом т.в.о. начальника Луцького прикордонного загону від 07.05.2013 р. № 97-ОС1 «По особовому складу» молодшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з військової частини НОМЕР_1 м. Житомир, на підставі наказу начальника Північного регіонального управління ДПС України від 29.04.2013 р. №60-ос1 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення з 01.05.2013 р. та призначено молодшим інспектором прикордонної служби 1 категорії інструктором кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІІІ категорії (тип Б) (а.с. 64).
Згідно із наказом т.в.о. начальника Луцького прикордонного загону від 09.06.2017 р. № 123-ос «По особовому складу» зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду з 08.06.2017 р. старшого сержанта ОСОБА_1 інспектором прикордонної служби 3 категорії інструктором кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н.п. Ветли) відділу прикордонної служби «Дольськ» ІІІ категорії (тип Б), який прибув для подальшого проходження служби з військової частини НОМЕР_2 м. Краматорськ (а.с. 63).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1414-аг від 06.07.2017 р. «Про відрядження військовослужбовця» в зв`язку з службовою необхідністю та з метою посилення відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 06.07.2017 р. до 04.08.2017 р. було відряджено до відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Луцького прикордонного загону інспектора прикордонної служби 3 категорії кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н.п. Ветли) відділу прикордонної служби «Дольськ» старшого сержанта ОСОБА_1 (а.с. 48).
Також судом встановлено, що згідно із наказом начальника Луцького прикордонного загону від 19.07.2017 р. № 1528 «Про призначення службового розслідування» групі офіцерів доручено провести службове розслідування по факту виявлення 18.07.2017 р. о 16:50 год. того, що патрульний по військовому містечку старший сержант ОСОБА_1 , який був призначений у добовий наряд «патруль по військовому містечку», був відсутній на визначеному маршруті патрулювання, з метою встановлення причин та обставин можливого порушення несення служби даного військовослужбовця (а.с. 32).
Відповідно до висновку службового розслідування, затвердженого начальником Луцького прикордонного загону 28.07.2017 року, в ході розслідування встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 13:30 год. до 17:30 год. 18.07.2017 р. згідно схеми патрулювання «Патруля з охорони військового містечка» повинен був нести службу згідно визначеного маршруту. Однак, на момент перевірки добового наряду черговим частини майором ОСОБА_2 о 16:50 год. 18.07.2017 р. старший сержант ОСОБА_1 не знаходився на визначеному маршруті, а перебував в приміщенні відділу персоналу. Комісією запропоновано за особисту недисциплінованість, безвідповідальність, неналежне виконання службових обов`язків в добовому наряді «патруль з охорони військового містечка», порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, Інструкції патруля з охорони військового містечка, затвердженої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.12.2016 р. №2038-аг «Про організацію служби військ у Луцькому прикордонному загоні на 2017 рік», інспектора прикордонної служби 3 категорії інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н.п. Ветли) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого сержанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності звільнити з військової служби за службовою невідповідністю (а.с. 33-34, 35-53).
Пунктом 2 наказу начальника Луцького прикордонного загону від 04.08.2017 р. № 1667-аг «Про результати службового розслідування» за особисту недисциплінованість, безвідповідальність, неналежне виконання службових обов`язків в добовому наряді «Прикордонний патруль» по військовому містечку», порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, на інспектора прикордонної служби 3 категорії інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н.п. Ветли) відділу прикордонної служби «Дольськ» старшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (а.с. 54-55).
Наказом начальника Луцького прикордонного загону від 10.08.2017 р. № 180-ос «По особовому складу» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби в запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н.п. Ветли) відділу прикордонної служби «Дольськ» ІІІ категорії (тип Б). Підставою для видачі вказаного Наказу було подання від 10.08.2017 р. та наказ начальника Луцького прикордонного загону від 04.08.2017 р. № 1667-аг (а.с. 56-59).
Відповідно до наказу начальника Луцького прикордонного загону від 11.08.2017 р. № 182-ос «По особовому складу» старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н.п. Ветли) відділу прикордонної служби «Дольськ» ІІІ категорії (тип Б), з яким припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків частини та усіх видів забезпечення з 11.08.2017 р., без права носіння військової форми одягу (а.с. 60).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини щодо звільненням з військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Так, правовими актами спеціального законодавства є, зокрема, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232), Закон України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003р. № 661-IV, Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України 29.12.2009р. № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009), Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року (далі - Статут №551).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Основні функції та принципи діяльності Державної прикордонної служби України визначені статтями 2 і 3 цього Закону.
Згідно ст.14 вказаного Закону, до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно статті 2 цього Закону №2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні умови укладення контракту на проходження військової служби визначені статтею 19 Закону №2232, де зокрема, вказано, що форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 24 цього Закону передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до статті 26 частини 2 Закону №2232, звільнення зі служби проводиться, зокрема, військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.
Частиною 6 цієї статті 26 Закону передбачено, що Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, через службову невідповідність (пункт «е»).
Під час дії особливого періоду з військової служби військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених, зокрема пунктом «е» частини 6 цієї статті (частина 8 ст.26 Закону №2232).
Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина 9 ст.26 Закону №2232).
Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України 29.12.2009р. № 1115/2009, визначено порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.
Пунктами 2-7 Положення №1115/2009 передбачено, що громадяни проходять військову службу в Держприкордонслужбі в добровільному порядку або за призовом. Громадяни, які проходять військову службу в Держприкордонслужбі, є військовослужбовцями Держприкордонслужби (далі - військовослужбовці). У добровільному порядку в Держприкордонслужбі громадяни проходять, зокрема, військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу.
Згідно пунктів 26-28 Положення №1115/2009, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Днем припинення (розірвання) контракту є, зокрема, день, зазначений у наказі начальника органу Держприкордонслужби про виключення військовослужбовця зі списків особового складу цього органу в разі дострокового припинення (розірвання) контракту.
Відповідно до п.267 Положення, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених частиною шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з ініціативи, зокрема, командування органу Держприкордонслужби - за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж" та "и" частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно п.п.1 п.270 Положення № 1115/2009, звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених п.«г» ч.2, частинами 3, 6 і 7 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», здійснюється: у військових званнях до старшого сержанта (головного старшини) включно з усіх підстав - начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу.
Підпунктом 1 п.280 Положення №1115/2009 передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання прапорщика (мічмана), старшого прапорщика (старшого мічмана) із звільненням з військової служби у запас; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Виконання накладеного на військовослужбовця дисциплінарного стягнення здійснюється негайно, але не пізніше 3 місяців після накладення такого стягнення.
Пунктом 288 Положення № 1115/2009 передбачено, що у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення. У разі звільнення військовослужбовця з військової служби за рішенням командування за розпорядженням начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, кадровий підрозділ органу забезпечує підготовку подання про його звільнення. Форма та порядок подання про звільнення військовослужбовців з військової служби та перелік документів, які додаються до нього у випадках, передбачених абзацами першим і другим цього пункту, визначаються Адміністрацією Держприкордонслужби.
Згідно п.292 Положення № 1115/2009, наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу. Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.
Військовослужбовець, стосовно якого прийнято рішення про дострокове розірвання (припинення) контракту про проходження військової служби з ініціативи командування, має право оскаржити наказ про дострокове розірвання (припинення) контракту і звільнення з військової служби у порядку, встановленому законодавством. Оскарження не зупиняє виконання зазначеного наказу (п.297 Положення № 1115/2009).
Статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Як видно з матеріалів справи, із позивачем ОСОБА_1 припинено контракт та звільнено його з військової служби у зв`язку із накладенням на нього дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю згідно із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.08.2017 р. № 1667-аг «Про результати службового розслідування».
Таке звільнення пов`язано із обставинами 18.07.2017 року щодо неналежного виконання службових обов`язків у добовому наряді «Прикордонний патруль по військовому містечку».
Оскаржені позивачем накази ІНФОРМАЦІЯ_2 №180-ос від 10.08.2017 року «По особовому складу» та №182-ос від 11.08.2017 року «По особовому складу» були видані на виконання наказу № 1667-аг від 04.08.2017 р. «Про результати службового розслідування».
Судом першої інстанції вірно враховано, що наказ начальника Луцького прикордонного загону від 04.08.2017 р. № 1667-аг «Про результати службового розслідування» не був оскаржений позивачем в адміністративному чи судовому порядку, і залишається чинним по даний час.
З врахуванням наведених вище норм спеціального законодавства та фактичних обставин справи, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що оскаржені позивачем у даній адміністративній справі накази ІНФОРМАЦІЯ_2 №180-ос від 10.08.2017 року та №182-ос від 11.08.2017 року являються правомірними і немає підстав для їх скасування.
У зв`язку із цим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині щодо поновлення позивача на військовій службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що у вказаному вище Поданні від 10.08.2017 року про звільнення позивача з військової служби, та у оскарженому наказі №180-ос від 10.08.2017 року «По особовому складу» було чітко вказано, що згідно наказу № 1667-аг від 04.08.2017 р. «Про результати службового розслідування» позивача ОСОБА_1 звільнено з військової служби за службовою невідповідністю.
Із цими Поданням та Наказом №180-ос від 10.08.2017 року позивач був своєчасно ознайомлений, що підтверджується його особистими підписами.
Тому, являються безпідставними доводи апелянта про те, що про існування наказу № 1667-аг від 04.08.2017 р. він дізнався лише під час судового розгляду справи.
Крім цього, слід зазначити, що ні за весь період судового розгляду даної адміністративної справи, ні по даний час позивач не оскаржив у визначеному законодавством порядку вказаного вище наказу № 1667-аг від 04.08.2017 р., шляхом збільшення позовних вимог, зміни підстави або предмету позову чи шляхом подачі іншого адміністративного позову.
При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.51 КАС України, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.
Статтею 195 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, наведеним вище процесуальними нормами встановлено, що збільшення розміру позовних вимог є можливим лише в суді першої інстанції, і при цьому зміна предмету або підстави позову здійснюється шляхом подання письмової заяви лише до початку судового розгляду справи по суті. Суд же апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Отже, з врахуванням того, що в суді першої інстанції позивач не оскаржував наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1667-аг від 04.08.2017 р. «Про результати службового розслідування» про його звільнення з військової служби, та не змінював підстав адміністративного позову, зокрема щодо обставин подій 18.07.2017 року із якими пов`язане таке звільнення, тому являються безпідставними вимоги апелянта щодо визнання протиправним і скасування наказу № 1667-аг від 04.08.2017 р. на стадії апеляційного розгляду справи.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена позивачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.
Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали виготовлено 18.12.2017 року