Справа № 819/1270/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10420/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі її позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - ГУ ДФС) в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.03.2017 №№, (далі - ППР).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі документальної позапланової невиїзної перевірки, ГУ ДФС 24.02.2017 складено акт за №284/19-00-13-02/НОМЕР_2 (далі - Акт), в якому зазначено, що позивачем не подано декларацію про свій майновий стан та доходи за 2015 рік, а також порушено абзац «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України (далі - ПК), що призвело до заниження обсягу оподаткованого доходу та до неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору. Вважає, що нарахування податку на прощену банком частину боргу за кредитним договором є незаконним та безпідставним, оскільки внаслідок прощеного боргу вона жодного прибутку не отримала, а змушена була понести додаткові витрати.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі №819/1270/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, яка посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою її позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі вказує, що банком з яким вона укладала кредитний договір не було прийнято жодного рішення щодо припинення зобов'язань за таким договором. Навпаки між сторонами договору було досягнуто обопільної згоди про часткове погашення наявної заборгованості. Такі спільні дії кредитора і боржника по врегулюванню наявної заборгованості зумовлені тим, що відносини, які виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими, які регулюються актами цивільного законодавства України. Зазначає, що підстав вважати, що вона отримала додаткові блага відсутні, оскільки списанням заборгованості не відбулося припинення зобов'язань позивача перед банком.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте, позивач подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки на час судового засідання не може забезпечити особисту участь чи участь свого представника через заплановані на даний день інші заходи. На думку апеляційного суду, подане клопотання є необґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження свого клопотання позивачем суду надано не було, а справу може бути вирішено на основі наявних в ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані ППР, якими позивачу визначено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та зобов'язання з військового збору ґрунтується на вимогах чинного законодавства, та є правомірними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 13.02.2017 по 17.02.2017 відповідачем на підставі наказу про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи платника-податків ОСОБА_1 від 01.02.2017 №129 проведена документальна планова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору. За результатами перевірки складено Акт (а.с.56, 18-20). Проведеною перевіркою відповідно до Акта встановлені порушення: абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп. «в» п.176.1 ст.176, ст.179 ПК, в результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі - 67522,60 грн; п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК, в результаті чого донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2015 рік в сумі 5109,88 грн.

Вказаним обставинам передувало те, що 27.12.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - Банк), як кредитором, з одної сторони та ОСОБА_1, (позичальник) з іншої сторони було укладено договір кредиту №770/42-103-06 (далі - Договір-1), відповідно до умов якого кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 60000 швейцарських франків, зі сплатою 10,2 процентів річних, та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10.12.2031 (а.с.9-10).

11.09.2015 між Банком та позивачем укладено договір про внесення змін №1 до Договору-1 (далі - Договір-2), згідно із пунктами 2.1 та 2.2 якого заборгованість за кредитом становить 26371,15 швейцарських франків; заборгованість по процентам за користуванням кредитом в сумі 4291,50 швейцарських франків (а.с.11-12)

Відповідно до п.3 даного договору сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, які викладені в Договорі-1 (з урахуванням усіх змін та доповнень до нього). Сторони домовились, що погашення заборгованості за Договором-1 15332 швейцарських франка здійснюється позичальником не пізніше 11.09.2015 року (п.3.1 Договору-2). В разі якщо позичальник належним чином виконає умови, які викладені у п.3.1 цього договору про внесення змін, то позичальник набуває право на анулювання (прощення) залишку заборгованості за договором кредиту.

У день виконання умов, які викладені у п.3.1 Договору-2 позичальник надає кредитору підписану «Заяву на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням» (далі - Заява) форма якої зазначена в додатку №1 до цього договору про внесення змін не пізніше 16/30 год поточного робочого дня кредитора, в який позичальник внесе суму, зазначену в п. 3.1 Договору-2.

Сума залишку заборгованості за договором кредиту, що підлягає анулюванню (прощенню), дата такого анулювання (прощення), а також відповідні положення стосовно повідомлення позичальника про таке анулювання (прощення) та його обов'язок самостійно сплатити податок з таких доходів і відобразити їх у річній податковій декларації відповідно до вимог ПК зазначаються в заяві.

11.09.2015 ОСОБА_1 було сплачено борг за кредитом в сумі 11040,50 швейцарських франків та борг по процентам за користуванням кредитом в сумі 4291,50 швейцарський франк, що підтверджується довідкою Банку від 10.07.2017 №10.1-186/96-10300 (а.с.33-35)

Цього ж дня, згідно Заяви ОСОБА_1 просила здійснити анулювання (прощення) основної заборгованості за Договором-1 в сумі 15330,65 швейцарських франків. Також в даній Заяві позивачем зазначено про те, що вона належним чином повідомлена банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про свій обов'язок самостійно сплатити податок на доходи з фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом, зі відображенням такого доходу у річній податковій декларації відповідно до вимог пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК. Датою анулювання заборгованості вважається 11.09.2015 (а.с.60)

Банком суму анульованого основного боргу 340658,52 грн відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (1-ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за 3 квартал 2015 року з ознакою доходу « 126» - додаткове благо.

Згідно наданої кредитором інформації сума доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості становить 341267,65 грн, сума доходу, що не підлягає оподаткуванню - 609,00 грн., сума нарахованого та виплаченого доходу, відображена в 1-ДФ - 340658,52 грн (а.с.59)

Позивач, не погодившись із висновками перевірки та Актом, подала свої заперечення до ГУ ДФС, однак розглянувши дане заперечення, контролюючий орган дійшов висновку, що порушень при складанні Акту не встановлено, про що повідомив її листом від 10.03.2017 №204/6/19-00-13-02/4/2578 (а.с.25-26).

14.03.2017 відповідачем на підставі Акта прийнято оскаржувані ППР якими збільшено грошове зобов'язання: по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 84403,38 грн (основний платіж 67522,70 грн, штрафні санкції 16880,68 грн); по військовому збору на суму 6387,35 грн (основний платіж 5109,88 грн, штрафні санкції 1277,47 грн) (а.с.21-2).

ОСОБА_1 із вказаним ППР не погодилася, оскаржила їх в адміністративному порядку. За наслідками адміністративного оскарження, рішенням ДФС України від 14.06.2017 №7586/0/99-99-11-02-01-14, скаргу залишено без задоволення, а ППР без змін (а.с.30-31).

Вважаючи такі дії контролюючих органів неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства позивач звернулася до суду з даним позовом.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст.92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Так, відповідно до пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.164.1 ст.164 ПК базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами п.163.1 ст.163 ПК об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбаченихст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (пп.14.1.47, пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК).

Якщо додаткові блага надаються у не грошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними п.164.5 ст.164 ПК.

Платник податку - позивач, у відповідності до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку як платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до п.179.7 ст.179 ПК самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

З аналізу вказаних правових норм, видно, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Відповідно до пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 цього пункту.

У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування (п.123.1 ст.123 ПК).

З матеріалів справи видно, що позивач була належним чином повідомлена про анулювання (прощення) боргу за Договором-1 та про необхідність сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення такої інформації у річній податковій декларації про майновий стан і доходи. Це зокрема, підтверджується Договором-2 та Заявою врученою особисто під підпис.

До того ж, однією із вимог абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК за якої до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, є обов'язкове включення Кредитором (Банком) суми прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Вказані вимоги були дотримані Банком.

Враховуючи викладене, з огляду встановлення факту неподання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2015 році, безпідставності несплати останньою податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про правомірність оскаржуваних ППР.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеллянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, а у разі складення у повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін

Повний текст виготовлений 18 грудня 2017 року.