Справа № 826/6010/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6010/16 Головуючий у 1-й інстанції: Шрамко Ю. Т.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Губської О. А., Сорочка Є. О.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Пономаренко А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Міністерства закордонних справ України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства закордонних справ України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправною відмови у відкликанні із відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4 з метою подальшого виконання повноважень другого секретаря з консульських питань по посаді першого секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Хорватія, про яку повідомлено листом від 19.03.2016 р. № 201/19-091-1105; зобов'язання вчинити дії по відкликанню із відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4 з метою подальшого виконання повноважень другого секретаря з консульських питань по посаді першого секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Хорватія; визнання протиправним та скасування наказу Міністерства закордонних справ України № 2830-ос від 27.11.2014 року; зобов'язання провести розрахунок та здійснити виплату ОСОБА_4 відшкодування витрат в іноземній валюті, що виплачується працівникам закордонних дипломатичних установ України, які направлені у довгострокове закордонне відрядження, протягом відпустки ОСОБА_4 в Україні в розмірі 50 відсотків установлених норм відшкодування витрат в іноземній валюті на місяць разом з надбавками за відповідною посадою.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову суду - скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом МЗС України № 2883-ос від 28.11.2013 р. ОСОБА_4 переведено з 23.12.2013 р. з посади другого секретаря по посаді першого секретаря відділу спеціальних міжнародно-правових проблем договірно-правового департаменту МЗС України на посаду другого секретаря з консульських питань по посаді першого секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Хорватія на час довготермінового відрядження.

Пунктом 5 вказаного наказу відряджено ОСОБА_4 23.12.2013 року до Посольства України в Республіці Хорватія разом з дружиною та донькою, зокрема, на підставі ст. 21 Закону України «Про дипломатичну службу», Плану ротації працівників дипломатичної служби у 2013 році, довідки ВКІМ про володіння іноземною мовою від 26.06.2012 року № 338/12.

Наказом МЗС України № 473 від 27.11.2014 року з 05 по 22 грудня 2014 року призначено службове розслідування з метою перевірки додержання другим секретарем Посольства України в Республіці Хорватія ОСОБА_4 законодавства про державну службу, антикорупційного законодавства та правил етики поведінки.

27.11.2014 року Міністерством закордонних справ України видано наказ № 2830-ос щодо відкликання ОСОБА_4, другого секретаря з консульських питань по посаді першого секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Хорватія 07.12.2014 року у зв'язку із службовою необхідністю (а. с. 20).

Вказаний наказ прийнято на підставі службової записки управління юридичного забезпечення відповідача від 05.11.2014 р. № 721/1-901-1298 (а. с. 25 - 26).

Вказаною службовою запискою надано пропозицію з метою забезпечення проведення належного службового розслідування відкликати позивача з довготермінового відрядження у зв'язку зі службовою необхідністю на підставі ч. 1 ст. 22 Закону України «Про дипломатичну службу».

На підставі зазначеного наказу позивач прибув в Україну та 10.12.2014 р. був ознайомлений з матеріалами службового розслідування, про що свідчить розписка на повідомленні (а. с. 57).

12.12.2014 р. позивач звернувся до Міністра з заявою про надання щорічної відпустки за 4 календарні дні за відпрацьований період з 06.11.2014 р. по 06.12.2014 р., з 09.12.2014 р. по 12.12.2014 р. та відпустку без збереження заробітної плати з 13.12.2014 р.

У заяві зазначив дні в дорозі: 07 - 08.12.2014 р. (а. с. 58).

Наказом МЗС України від 15.12.2014 р. № 3072-ОС така відпустка була надана (а. с. 59).

19.12.2014 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 28.12.2014 р. по 10.08.2015 р. (а. с. 61).

Вказану заяву позивача задоволено та надано відпустку наказом від 21.01.2015 р. № 79- ОС (а. с. 63).

Відповідно до висновків акту про результати службового розслідування, що проводиться на підставі наказу МЗС України від 27.11.2014 р. № 473 від 14.05.2015 р. порушень законодавства про державну службу не встановлено (а. с. 28 - 37).

05.08.2015 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про продовження відпустки по догляду за дитиною з 11.08.2015 р. до 10.08.2016 р. включно (а. с. 64).

Наказом відповідача від 27.08.2015 р. № 1516-ОС відпустку продовжено (а. с. 65).

26.02.2016 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про відкликання останнього з відпустки по догляду за дитиною з метою подальшого виконання повноважень другого секретаря з консульських питань по посаді першого секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Хорватія (а. с. 66).

Листом від 19.03.2016 р. № 201/19-09/1105 відповідач повідомив позивача, що службове розслідування проводилось без відсторонення позивача від посади, а відтак стаття 28 Закону України «Про дипломатичну службу» застосуванню не підлягає (а. с. 69).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки.

У відповідності до абз. 8 ст. 79 КЗпП України відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства, установи, організації з додержанням вимог частини шостої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. № 504/96-ВР (далі - Закон № 504) державні гарантії та відносини, пов'язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 12 Закону № 504 відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства з додержанням вимог частини першої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.

У відповідності до ст. 60 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889) для виконання невідкладних завдань державні службовці, які займають посади категорії «А», можуть бути відкликані із щорічної основної або додаткової відпустки, передбаченої частиною першою статті 58 цього Закону, за рішенням суб'єкта призначення, а державні службовці, які займають посади категорій «Б» і «В», - за наказом (розпорядженням) керівника державної служби. Порядок відкликання державних службовців із щорічних відпусток затверджується Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів констатує, що жоден з вищезазначених законів не передбачає можливості для роботодавця відкликати працівників із соціальної відпустки.

Між тим, надання особі цього виду відпустки гарантується державою та право на таку відпустку у жодному випадку не може бути обмежене.

Суд першої інстанції даної обставини не врахував, посилання на закон як підставу для відкликання працівника з відпустки по догляду за дитиною не здійснив, допустивши тим самим грубе порушення норм матеріального права.

Крім того, у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про дипломатичну службу» від 20.09.2001 р. № 2728-III (далі - закон № 2728) працівники дипломатичної служби, направлені у довготермінове відрядження, можуть бути достроково відкликані до України у випадках службової необхідності.

Відповідно до ч. 7 ст. 71 Закону № 889 особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Як вбачається з акту про результати службового розслідування, 10.12.2014 р. ОСОБА_4 був присутнім на засіданні комісії та надавав усні пояснення, 23.02.2015 р. ОСОБА_4 ознайомлювався з матеріалами службового розслідування, 12.03.2015 р. позивач надіслав додаткові письмові пояснення (а. с. 34).

З огляду на викладене, колегія суддів приймає доводи відповідача про обґрунтованість службової необхідності у відкликанні позивача в якості належних.

У відповідності до абз. 6 ст. 21 Закону № 2728 після закінчення довготермінового відрядження працівникам дипломатичної служби надається попередня посада або посада не нижча тієї, яку обіймав працівник у довготерміновому відрядженні, а в разі неможливості надання такої посади - рівноцінна їй посада в системі органів дипломатичної служби.

Відповідно до абз. 1 ст. 28 Закону № 2728 невиконання службових обов'язків, що призвело до людських жертв або завдало шкоди громадянинові, державі, підприємству, організації, є підставою для відсторонення працівника дипломатичної служби від виконання ним повноважень за посадою із збереженням оплати праці, визначеною статтею 35 цього Закону. Рішення про відсторонення працівника дипломатичної служби від виконання повноважень за посадою приймається посадовою особою, яка його призначила.

Ототожнюючи спірний наказ про відкликання із відрядження з відстороненням від посади, суд першої інстанції, фактично, підмінив суть волевиявлення відповідача, оскільки у оскаржуваному наказі, підставою для його прийняття зазначено абзац перший частини першої статті 22 Закону № 2728, що є неприпустимим.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає у спірному наказі ознак протиправності, позаяк, відповідач діяв при його прийнятті у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством, а висновок суду першої інстанції в цій частині є очевидно надуманим.

Таким чином, позовні вимог про визнання протиправною відмови у відкликанні із відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4 з метою подальшого виконання повноважень другого секретаря з консульських питань по посаді першого секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Хорватія, про яку повідомлено листом від 19.03.2016 р. № 201/19-091-1105; зобов'язання вчинити дії по відкликанню із відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4 з метою подальшого виконання повноважень другого секретаря з консульських питань по посаді першого секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Хорватія; визнання протиправним та скасування наказу Міністерства закордонних справ України № 2830-ос від 27.11.2014 року задоволенню не підлягають.

Також не підлягає задоволенню позовна вимога про відшкодування витрат в іноземній валюті як похідна, а також у зв'язку з тим, що у відповідності до ст. 23 Закону № 504 фінансування допомоги по вагітності та пологах, а також по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку провадиться з коштів державного соціального страхування. Оплата відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за рахунок роботодавця законодавством не передбачена.

Оскільки заявлені позивачем вимоги є безпідставними, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів в якості належних.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства закордонних справ України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства закордонних справ України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя Є. О. Сорочко
(Повний текст постанови виготовлено 14.12.2017 р.)