Справа № 816/2095/17
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2095/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Касумова О.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2017 року ОСОБА_4 /надалі - позивач, ОСОБА_4/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /надалі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області/ про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту в строки, порядку та у спосіб, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України, та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ним було подано до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту. Однак рішенням ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, оформленого листом від 25 травня 2017 року № 6404/6-17, позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки з посиланням на відсутність інформації щодо позиції Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області стосовно звернення ОСОБА_4 Вважає, що оскаржуване рішення відповідача є незаконним та таким, що порушує права позивача, оскільки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

04 грудня 2017 року до суду від ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову /а.с. 14-17/, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю, посилаючись на те, що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_4, поданого 25 квітня 2017 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідачем надано відповідь листом № 6404/6-17 від 25 травня 2017 року, у якому зазначено, що за відсутності інформації щодо позиції Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області стосовно звернення позивача, клопотання ОСОБА_4 залишено без задоволення. Крім того, пояснює, що 23.08.2017 позивач повторно звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з аналогічною заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на цю саму земельну ділянку. Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 29.08.2017 № 12459/6-17 позивачу повідомлено, що за інформацією відділу у Машівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність, відноситься до земель природоохоронного призначення, згідно проекту роздержавлення і приватизації земель КСП "Прогрес".

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області із заявою від 13.02.2017 (вхідний номер А-9065/0/5-17 від 25.04.2017) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту /а.с. 19/.

Як вбачається зі змісту вказаної заяви, до заяви позивачем було додано: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки /а.с. 20/, копію паспорту та копію ідентифікаційного коду.

Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 6404/6-17 від 25 травня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Зокрема, вказаним листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 6404/6-17 від 25 травня 2017 року позивача повідомлено, що листом Головного управління від 23.06.2016 № 4932 з метою якісного, всебічного та ефективного розгляду клопотань, що надходять від фізичних та юридичних осіб, пов'язані з реалізацією повноважень Головного управління передбачених частиною четвертою статті 122 Кодексу, а також забезпечення законності реалізації прав громадян на отримання безоплатно у власність земельних ділянок із земель державної власності, звернуто увагу територіальних органів Держгеокадастру на необхідність при підготовці запитуваної інформації для Головного управління, щодо запитуваної земельної ділянки, враховувати позицію органу місцевого самоврядування на території якого розташована зазначена земельна ділянка. Вказано, що за відсутності інформації щодо позиції Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області стосовно звернення ОСОБА_4 клопотання залишено без задоволення /а.с. 18/.

Позивач не погодився з відмовою ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України /у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/ громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області із заявою від 13.02.2017 (вхідний номер А-9065/0/5-17 від 25.04.2017) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту /а.с. 19/.

У заяві позивачем зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До заяви позивачем було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки /а.с. 20/.

Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 6404/6-17 від 25 травня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

В обґрунтування відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою зазначено, що листом Головного управління від 23.06.2016 № 4932 з метою якісного, всебічного та ефективного розгляду клопотань, що надходять від фізичних та юридичних осіб, пов'язані з реалізацією повноважень Головного управління передбачених частиною четвертою статті 122 Кодексу, а також забезпечення законності реалізації прав громадян на отримання безоплатно у власність земельних ділянок із земель державної власності, звернуто увагу територіальних органів Держгеокадастру на необхідність при підготовці запитуваної інформації для Головного управління щодо запитуваної земельної ділянки враховувати позиції органу місцевого самоврядування на території якого розташована зазначена земельна ділянка. Вказано, що за відсутності інформації щодо позиції Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області стосовно звернення ОСОБА_4, клопотання залишено без задоволення /а.с. 18/.

Зазначений лист Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 23.06.2016 № 4932/2-16 /а.с. 24/ адресований начальникам відділів (управлінь) Держгеокадастру у районах (містах).

Суд акцентує увагу на тому, що відповідна інформація може бути витребувана та досліджена виключно з метою та у ході здійснення Головним управлінням перевірки клопотання особи про надання дозволу на розробку землевпорядної документації на відповідність наведеним вище вимогам статті 118 Земельного кодексу України.

Водночас, ненадання органом місцевого самоврядування відповідної інформації не є підставою для відмови у задоволенні клопотання особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в силу положень частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

У рішенні Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформленому листом від 25 травня 2017 року № 6404/6-17, про відмову у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідачем не зазначено підстав відмови у наданні такого дозволу, визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Відтак, лист Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 25 травня 2017 року № 6404/6-17 не містить підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбачених частиною 7 статті 118Земельного кодексу України, тобто не ґрунтується на вимогах закону, а тому суд, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформлене листом від 25 травня 2017 року № 6404/6-17, про відмову у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту в строки, порядку та у спосіб, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України, та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд зазначає, що дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовна вимога про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту в строки, порядку та у спосіб, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України, та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення, - є такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Однак, беручи до уваги те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновків про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформленого листом від 25 травня 2017 року № 6404/6-17, про відмову у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту, суд з метою повного захисту прав позивача, вважає за необхідне, згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути заяву ОСОБА_4 (вхідний номер А-9065/0/5-17 від 25 квітня 2017 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту з урахуванням висновків суду.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин 1, 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до частин 1, 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 4191-VI від 20 грудня 2011 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 7 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, яка виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 640 грн. (1600 грн. х 40%) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Представниками позивача надано до суду: договір про надання юридичних послуг від 06.12.2017 /а.с. 27/, копію розписки ОСОБА_1 від 06.12.2017 /а.с. 36/, акт приймання-передачі виконаної роботи /а.с. 61/, договір про надання юридичних послуг від 25.08.2017 /а.с. 58/, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 11.12.2017 до договору про надання юридичних послуг від 25.08.2017 /а.с. 59/, копію розписки ОСОБА_2 від 11.12.2017 /а.с. 60/.

За змістом акту приймання-передачі виконаної роботи від 24.11.2017, складеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, вказаний акт складено про те, що роботи, а саме складання позовної заяви до Полтавського окружного адміністративного суду про оскарження рішення Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 11.05.2017 року виконано якісно, в повному обсязі та в строк. За виконану роботу клієнт сплачує юрисконсульту винагороду в розмірі 850 грн. /а.с. 61/.

При цьому, суд звертає увагу на те, що акт приймання-передачі виконаної роботи, складено 24 листопада 2017 року /а.с. 61/, тобто до укладення договору про надання юридичних послуг від 06.12.2017 /а.с. 27/, і при цьому стосується складання позовної заяви до Полтавського окружного адміністративного суду про оскарження рішення ГУ Держгеокадастру в Полтавській області від 11.05.2017, у той час як позовна заява, що розглядається в межах даної справи стосується оскарження рішення ГУ Держгеокадастру в Полтавській області від 25.05.2017.

За змістом акту приймання-передачі наданих послуг від 11.12.2017 до договору про надання юридичних послуг від 25.08.2017 /а.с. 59/, складеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, сторони погоджують, що обсяг виконаних робіт юрисконсультом за даним договором становить 10 годин праці (вивчення відповідного земельного законодавства - 2 години, аналіз національної та європейської судової практики - 4 години, обґрунтування та підготовлення позовної заяви - 4 години). Вартість послуг юрисконсульта за цим актом складає 4000 грн.

Разом з тим, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відшкодування витрат, понесених у зв'язку з обґрунтуванням, підготовленням та складанням позовної заяви, вивченням законодавства, аналізом національної та європейської судової практики не передбачено Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 4191-VI від 20 грудня 2011 року.

Разом з тим, журналами судових засідань підтверджено, що представник позивача ОСОБА_1 приймав участь у судовому засіданні 07.12.2017, яке тривало з 09:53 по 10:43 /а.с. 30-32/, та у судовому засіданні 08.12.2017, яке тривало з 10:15 по 11:40 /а.с. 47-49/, тобто загалом 2 год. 15 хв.

Враховуючи вищевикладене, оскільки адміністративний позов задоволено частково, розмір компенсації витрат на правову допомогу, сплачених позивачем ОСОБА_1, становить 720 грн.: (1600 грн. х 40%) = 640 грн. х 135 хв./ 60 хв. = 1440 грн./2 = 720 грн.

Також позивачем сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією № 1Р2454 від 24.11.2017 /а.с. 4/.

З огляду на вищевикладене, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (ідентифікаційний код 39767930) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 320 грн. (триста двадцять гривень) та витрати на правову допомогу в сумі 720 грн. (сімсот двадцять гривень).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформлене листом від 25 травня 2017 року № 6404/6-17, про відмову у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути заяву ОСОБА_4 (вхідний номер А-9065/0/5-17 від 25 квітня 2017 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (ідентифікаційний код 39767930) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 320 грн. (триста двадцять гривень) та витрати на правову допомогу в сумі 720 грн. (сімсот двадцять гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2017 року.

Суддя С.С. Сич