Справа № 554/7108/17
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 р.Справа № 554/7108/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 07.11.2017р. по справі № 554/7108/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, на які було нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнобовязкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2008р. по 31.07.2010р.;

- зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.07.2017р., врахувавши у розрахунок, з якого призначається пенсія, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та одноразові премії за період з 01.08.2008р. по 31.07.2010р., з яких сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове Державне соціальне страхування, згідно довідки управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області від 17.05.2017р. № 2/56.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 07.11.2017р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, на які було нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнобовязкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2008р. по 31.07.2010р.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи із 01.07.2017р., врахувавши у розрахунок, з якого призначається пенсія, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та одноразові премії за період з 01.08.2008р. по 31.07.2010р., з яких сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове Державне соціальне страхування, згідно довідки управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області від 17.05.2017р. № 2/56.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з вересня 2010р. та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. Пенсія призначена у порядку і розмірі відповідно до чинного законодавства на час призначення пенсії, а саме з розрахунку 90 % відповідних сум грошового забезпечення за останні 24 місяці служби.

З матеріалів справи встановлено, що в липні 2017р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про здійснення перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, на які було нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період із 01.08.2008 р. по 31.07.2010р. (а.с.16).

03.08.2017р. листом № 4041/03-24/1 та згідно розпорядження № 03-50/1/154 від 18.07.2017р. відповідач відмовив позивачу в здійсненні перерахунку з мотивів відсутності підстав для проведення такого перерахунку відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на підставі того, що надана довідка від 17.05.2017р. № 2/56 не може бути підставою для такого перерахунку і здійснення перерахунків за індивідуальними зверненнями не передбачено (а.с. 17-18).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відсутні будь-які законні підстави для відмови позивачу ОСОБА_2 у позові, що підтверджується матеріалами справи, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991р. № 2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон № 2011).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Так, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (надалі - Постанова 1294).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до Постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої повязана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений ст. 9-1 Закону № 2011), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. № 260, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14.07.2008р. за № 638/15329 (надалі - Інструкція).

Так, згідно з пп. 3 пп. 5 Постанови № 1294 та пп. 30.4 п. 30 розділу ХХХ Інструкції, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку.

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до пп. 3 п. 5 Постанови № 1294 та пп. 33.1, 33.3 п. 33 розділу ХХХІІІ Інструкції, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15 та у постанові від 20.10.2015 року у справі № 21-2943а/15.

З наявної в матеріалах справи довідки № 2/56 від 17.05.2017р. встановлено, що протягом останніх 24 місяців перед звільненням позивач отримував матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, а також компенсацію за невикористану відпустку та одноразові премії, на які нараховувався та сплачувався єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, однак вказані види грошового забезпечення не ввійшли в розрахунок пенсії позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача, а саме розпорядження № 03/50/1-154 (а.с.17), яким у перерахунку пенсії позивачу ОСОБА_2, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та одноразових премій, з яких було сплачено соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування - відмовлено.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не виконав обовязок покладений на нього відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України та не довів правомірність вчинених дій.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 07.11.2017р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 07.11.2017р. по справі № 554/7108/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 14.12.2017 р.