Справа № 750/10215/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернігові Департаменту патрульної поліції рядового поліції Цибулько Андрія Володимировича на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернігові лейтенанта поліції Цибулько Андрія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернігові лейтенанта поліції Цибулько Андрія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову від 13.10.2017 року серії АР №707645 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складену інспектором роти № 3 Головного управління патрульної поліції м. Чернігова лейтенантом поліції Цибулько А.В.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернігові Департаменту патрульної поліції рядового поліції Цибулько Андрій Володимирович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що із наданої відео фіксації представником відповідача не можна зробити висновок: чи тримає взагалі що-небудь у руці позивач під час здійснення руху, а тим більше з наданого відео не вбачається, що позивач користувався засобами зв'язку, які тримав у руці, оскільки зйомка проводила у темну пору доби, а тому, вина позивача у вчиненні цього правопорушення не доведена, так як всі сумніви тлумачаться на користь позивача.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 13.10.2017 року відповідачем було винесено постанову серії АР № 707645 від 13.10.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП в якій зазначено, що о 21 год. 00 хв. в місті Чернігові по пр. Перемоги в районі будинку № 115 керуючи автомобілем НОМЕР_1 позивач користувався пристроєм зв'язку, тримаючи його у руці, чим порушив пункту 2.9 (д) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1 та 13 Закону України "Про Національну поліцію" поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом N 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає недоцільним посилання ОСОБА_4 на рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офоційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, у зв'язку з тим, що в данному рішенні мова йде не про орган, який повинен розглядати справу про адміністративне правопорушення, а про територіальну юрисдикцію суду, який уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Так, ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, матеріали справи містять відеозапис із нагрудної камери Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Чернігові лейтенанта поліції Цибулько А.В., із якої вбачається, не дивлячись на зйомку у темну пору доби, що позивач тримав телефон у руках під час руху авто, та під час розмови з інспектором, переклавши його, із лівої руки у праву та на приборну панель автомобіля, що спростовує доводи ОСОБА_3 та суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернігові Департаменту патрульної поліції рядового поліції Цибулько Андрія Володимировича - задовольнити, постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 317, 321, 322, 325, 329, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернігові Департаменту патрульної поліції рядового поліції Цибулько Андрія Володимировича - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест

Постанова складена в повному обсязі 19 грудня 2017 року.