Справа № 225/4832/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Геря О.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року справа №225/4832/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі № 225/4832/17 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області (надалі управління ПФУ в м. Дзержинську) у відмові в поновленні призначеної пенсії за віком неправомірними, зобовязати управління ПФУ відновити йому пенсію за віком. Свої вимоги позивач мотивує тим, що раніше, проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_1, йому була призначена пенсія за віком. З квітня 2014 року територія м. Макіївка є тимчасово окупованою і не підконтрольною Україні. З підстав подальшого отримання раніше призначеної пенсії, він був перереєстрований в м. Торецьк, де взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. На підставі даних електронної пенсійної справи та письмової заяви йому було поновлено виплату раніше призначеної пенсії за віком. З вересня 2016 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1. В жовтні місяці 2016 року звернувся до управління ПФУ в м. Дзержинську з заявою про витребування його пенсійної справи з попереднього управління ПФУ та продовження виплати пенсії за фактичним місцем його проживання. Однак з 01.08.2017 року припинено виплату раніше призначеної пенсії, у звязку з втратою статусу особи, внутрішньо переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Позивач вважає, що працівники управлінням ПФУ в м.Дзержинську незаконно припинили нарахування та виплату йому пенсії, порушили його право на отримання пенсії.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі № 225/4832/17 позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо припинення з 01 серпня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_2. Зобовязано Управління пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 серпня 2017 року.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно дост.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження. Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_2 є пенсіонером за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядження управління ПФУ.

Згідно з реєстраційною відміткою в паспорті громадянина України позивач ОСОБА_2 до 22.09.2016 року був зареєстрований за адресою: м. Макіївка, кл. ШахтарськийАДРЕСА_2, тобто на тимчасово непідконтрольній території України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Позивач по справі ОСОБА_2 знаходився на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Макіївка, він є особою, на яку поширюються норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно з реєстраційною відміткою в паспорті громадянина України позивач ОСОБА_2 з 22.09.2016 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Розпорядженням № 620 від 31.10.2016 року пенсійну справу ОСОБА_2 з 01.08.2014 року взято на облік в управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області, як внутрішньо переміщену особу на підставі даних електронної пенсійної справи та письмової заяви від 10.10.2016 року, але з 01.08.2017 року виплата пенсії була припинена, у звязку з ненаданням останнім довідки внутрішньо переміщеної особи.

Між сторонами по справі виник спір стосовно правомірності припинення виплати пенсії за віком позивачу з серпня 2017 року.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними. Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачеві з серпня 2017 року.

У частині 2 статті 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З матеріалів справи вбачається, що підставою призупинення виплати пенсії стало ненадання позивачем довідки про взяття її на облік до Управління соціального захисту населення як внутрішньо переміщену особу .

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього Закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі недоотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання. Відповідач не послався на Закон та його норму, що передбачає припинення виплати пенсії.

Згідно з Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться, зокрема, до паспорта громадянина України,

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_2 з 22.09.2016 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Між тим, відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону, стала підставою для невиплати позивачу пенсії. Також відповідачем не вказано будь-якої іншої норми закону, яка б визначала таку підставу невиплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним, а тому бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії слід визнати протиправною та необхідно зобов'язати відповідача відновити виплату позивачу пенсії з 01 серпня 2017 року.

Також колегія суддів вважає неприйнятним доводи апеляційної скарги стосовно посилання на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII та постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року, № 136 від 18.02.2016 року, № 509 від 01.10.2014 року, № 637 від 05.11.2014 року, оскільки в даному випадку позивач при зверненні до пенсійного органу на запит пенсійної справи та поновлення виплати пенсії визначила як підставу, переїзд на постійне місце мешкання до Торецьк, а не статус внутрішньо переміщеної особи. Крім того, позивач заперечує наявність у неї такого статусу.

Також колегія суддів зазначає, що визначення статусу внутрішньо переміщеної особи не входить до компетенції відповідача.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні. Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі № 225/4832/17 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі № 225/4832/17 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинення певних дій - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_3