Справа № 265/4497/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року справа №265/4497/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2017 року у справі № 265/4497/17 за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

03 липня 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії управління Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Маріуполя Донецької області (надалі - УПФУ) щодо відмови у виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років протиправними та зобов'язати відповідача виплатити раніше призначену йому пенсії за вислугу років з 31.03.2016 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з він перебуває на обліку в УПФУ, як особа, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697 - V11 з 31.03.2016р. на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 26.07.2016р. 20.10.2016р. він, ОСОБА_2, отримав лист від УПФУ, в якому містилась інформація про те, що він отримає недоодержану пенсію у листопаді 2016 року, проте фактично він пенсію так і не отримав. При зверненні до відповідача з вимогою про поновлення виплати пенсії, йому була надана письмова відповідь від 01.06.2017 року №17(3/1)/Р-07-01-08, якою було відмовлено в задоволені заяви та пояснено, що,оскільки він продовжує працювати на посаді прокурора, на підставі ст.86 п. 15 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697 - V11, в редакції, діючій на момент його звернення, то тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам, працюючим на посаді, на яких поширюється дія цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим законом, пенсія не виплачується. Зазначену відмову в поновленні виплати пенсії позивач вважає протиправною, тому що суперечить Конституції України. Посилається, що пенсія є соціальною гарантією держави, та щомісячною пенсійною виплатою яка призначається пожиттєво і не має термінів, не є строковою виплатою. Вважає, що відмова у виплаті йому пенсії з тих підстав, що він працює на посаді прокурора, є порушенням його конституційного права на соціальний захист та є його обмеженням за професійною ознакою. Просив суд, задовольнити його вимоги в повному обсязі, визнавши дії відповідача протиправними та зобов'язати відновити виплату раніше призначеної пенсії за вислугою років з 31.03.2016 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2017 року у справі № 265/4497/17 у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, перебуває на обліку в УПФУ, як особа, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» з 31.03.2016р.

УПФУ на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 26.07.2016р. проведено з 31.03.2016р. призначення пенсії ОСОБА_2, за вислугу років. Проте, виплата призначеної пенсії позивачу здійснена не була на підставі вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 від 24 грудня 2015 року, та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 06 грудня 2016 року за № 1774- У111, оскільки ОСОБА_2, на момент призначення пенсії та до теперішнього часу позивач працює на посаді прокурора.

Спірним питанням у справі, є правомірність зупинення пенсійним органом пенсійних виплат позивачу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен був прийняти рішення на підставі нормативно-правових актів, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24 грудня 2015 року № 911, який набрав чинності з 01 січня 2016 року, ч. 15 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" викладено у новій редакції, зокрема, передбачено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про прокуратуру» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 1774, від 06.12.2016р., який набув чинності з 01.01.2017р., внесено зміни до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», а саме: продовжено до 31.12.2017р. тимчасовий захід щодо невиплати пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про прокуратуру».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, законодавець з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року тимчасово обмежив виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про прокуратуру».

Вказані норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Крім того, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року №3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Таким чином, суд не вбачає порушення права позивача на соціальний захист, що спростовується змістом чинного законодавства, яке не визнано неконституційним та не скасовано на момент тривалості спірних правовідносин.

З огляду на зазначене, на позивача, як посадової особи органу прокуратури, який працює на посаді та умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру», поширюються положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період служби в органах прокуратури.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог та, погодився з висновком управління щодо правомірності зупинення пенсійних виплат позивачу, як працюючому прокурору, відмовив в їх задоволенні.

При викладених обставинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2017 року у справі № 265/4497/17- залишити без задоволення. Постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2017 року у справі № 265/4497/17 за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін. Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_3