Справа № 817/1083/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2017 рокуР і в н е 817/1083/17
16 год. 00 хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представники ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача: представники Білик Мирослава Володимирівна, Кутя Петро Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування вимоги та рішеннь,
В С Т АН О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) просить визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017 на суму 510,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017 на суму 18387,56 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017; податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017 на суму 1489558,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017 на суму 294200,90 грн.; рішення № від 15.05.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 16530,00 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-28 від 15.05.2017 на суму 112835,42 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що за результатом документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, складено акт перевірки № 198/17-00-13-04/НОМЕР_1 від 24.04.2017. У ході перевірки та за результатом розгляду заперечень на акт перевірки контролюючим органом встановлено порушення п. 188.1 ст. 188, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 ПК України; порушення пп.177.2, п.177.4 ст. 177 ПК України; порушення пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 п.16-1 підрозділ 10 розділу ХХ ПК України; порушення п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464, п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 розділу ІV ПК України. Зазначає, що на підставі встановлених порушень, відповідачем було виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки). Крім того, було прийнято податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Не погоджується із встановленими у акті перевірками та відповіді на заперечення порушеннями, оскільки вважає їх надуманими, хибними, необ'єктивними та упередженими. Зазначає, що враховуючи підтвердження належними первинними документами витрат, що були проведені у грудні 2014 року у зв'язку із придбанням шкіри ВРХ, висновки контролюючого органу щодо нарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є безпідставними та необґрунтованими. Разом з тим, вказує, що збільшення контролюючим органом грошового зобов'язання з податку на додану вартість за 2015-2016 роки та зменшення по ньому суми від'ємного значення відповідно до п. 188.1 ст. 188, п. 200.4 ст. 200 ПК України є протиправним, оскільки позивачем у ході господарської діяльності придбавалась шкірсировина, а, у даному випадку, реалізовувалися обрізки, які є зворотними відходами. Крім того, зазначає, що згідно первинних бухгалтерських документів отримував доходи, які із урахуванням понесених витрат відображав у книзі обліку. Враховуючи отримані доходи позивачем було правомірно здійснено нарахування єдиного внеску. З огляду на зазначене, вважає, що висновки акту перевірки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а винесені на їх підставі податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога є протиправними та підлягають скасуванню.

Позивач, представники позивача в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, з підстав, викладених у письмових запереченнях. Пояснили, що спірні рішення прийняті на підставі матеріалів перевірки, яка проведена з дотриманням порядку її проведення, встановленого податковим законодавством. Висновки перевіряючих про порушення відповідачем податкового законодавства є обґрунтованими, а спірні податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога прийняті у відповідності до норм діючого законодавства та є правомірними. Представники відповідача вважали, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені жодними належними первинними документами. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у період з 27.03.2017 по 07.04.2017 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління ДФС У Рівненській області та головним державним ревізором-інспектором сектору контрольно-перевірочної роботи відділу податків і зборів з фізичних осіб Дубенської ОДПІ Головного управління ДФС У Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 24.04.2017 № 198/17-00-13-04/НОМЕР_1 (т.1 а.с. 53-66), у якому встановлено порушення (що стосуються оскаржуваних рішень):

- п. 164.1, п. 164.3 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п.177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме занижено загальний оподатковуваний дохід, отриманий від провадження підприємницької діяльності у період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. на 4539540,46 грн. В результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 907908,05 грн. за 2015 р.

- пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 пункт 16-1 підрозділ 10 Податкового кодексу України за № 2755-VІ від 02.12.2010р. (зі змінами та доповненнями) за результатами перевірки донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі - 68093,11 грн.

- пункт 2 частини 1 статті 7 та частини 11 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, за результатами перевірки донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015 рік в сумі 52467,69 грн.

- п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 177 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п. 1.1, п. 1.2 розділу І, розділу ІІ, розділу ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків податку, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за № 46/18784, а саме подано податкові розрахунки 1ДФ з недостовірними відомостями та з помилками та інше за 4 кв. 2016 року.

Не погодившись з висновками акту перевірки, 27.04.2017 позивачем було подано заперечення на акт перевірки до ГУ ДФС у Рівненській області.

За результатами розгляду заперечень, висновки викладені у акті перевірки від 24.04.2017, ГУ ДФС у Рівненській області, відповідно до відповіді на заперечення № 58/ФОП/17-00-13-02-03 від 12.05.2017 були змінені, а саме: «Документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення фізичною особою підприємцем ОСОБА_1:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме: відображення перекручених даних в деклараціях, що призвело до заниження оподаткованого доходу за 2015 р. на 980669,90 грн. Відповідно до п. 164.1, п. 164.3 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п.177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями) донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 196133,93 грн. за 2015 р.

- п. 188.1 ст. 188, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті донараховано податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету за січень-серпень 2016 року в сумі 1191646,00 грн.

- п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті встановлених порушень зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) в розмірі 121562,00 грн. за грудень 2016 р.

- п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, в результаті встановлених порушень донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015 р. в сумі 52467,69 грн. та за 2016 р. в сумі - 60367,73 грн.

- пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 пункт 16-1 підрозділ 10 Податкового кодексу України за № 2755-VІ від 02.12.2010р. (зі змінами та доповненнями) в результаті встановлених порушень донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі - 14710,05 грн.

Крім того, в ході розгляду заперечень висновки викладені в акті перевірки щодо порушення позивачем п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 177 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п. 1.1, п. 1.2 розділу І, розділу ІІ, розділу ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків податку, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за № 46/18784, а саме подання податкових розрахунків 1ДФ з недостовірними відомостями та з помилками та інше за 4 кв. 2016 року, залишено без змін (т. 1 а.с. 7-20).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту перевірки та за наслідком розгляду заперечень до нього відповідачем було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб;

- податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 14710,05 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3677,51 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017, яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) в розмірі 121562,00 грн. за грудень 2016 р.;

- податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017 яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 1191646,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 297912,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017 яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем на суму 196133,93 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 98066,97 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.05.2017 на суму 16530,31 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-28 від 15.05.2017 на суму 112835,42 грн. (т. 1 а.с. 4, 5, 48-52).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до ДФС України.

Рішенням від 19.07.2017 № 9033/Д/99-99-11-02-01-14 ДФС України, вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу представника позивача без задоволення (т. 1 а.с. 45-47).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 15.05.2017 №, №, №, №, №, рішенням № від 15.05.2017 про застосування штрафних санкцій, вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-28 від 15.05.2017, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи спірні рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2017, суду слід зазначити наступне.

Даним рішенням збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування за основним платежем на суму 196133,93 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 98066,97 грн.

На винесення такого повідомлення-рішення вплинуло встановлене у акті перевірки та відповіді на заперечення завищення валових витрат на суму 980669,90 грн. за 2015, чим позивачем вимоги п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Так, у акті перевірки та відповіді на заперечення зазначено, що ФОП ОСОБА_7 не надано відповідні документи, що підтверджують понесення витрат у 2014 році та пов'язані з отриманням доходу за підсумками січня 2015 року, а саме не надано видаткові накладні, не вказано постачальника (чи постачальників) із відповідними реквізитами, а також не вказано номенклатури реалізованого товару, його кількості та вартості, не надано документу про оплату товарно-матеріальних цінностей та їх перевезення (транспортування) від постачальників.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.1 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі Положення № 88) передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з п. 2.2 Положення № 88 первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Пунктом 2.4 Положення № 88 визначено обов'язкові реквізити первинних документів, а саме: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Так, згідно Книги обліку доходів і витрат № 6572, яку веде ФОП ОСОБА_1 з 2014 року, у січні 2015 року позивачем відображено понесення витрат пов'язаних придбанням товарів на суму 980669,90 грн. (т. 1 а.с. 88-98).

Судом встановлено, що відповідно до видаткових накладних:

- № 11603 від 26.11.2014 на суму 36400,00 грн.;

- № 7 від 16.12.2014 на суму 364425,40 грн.;

- № ТМ-071273 від 17.12.2014 на суму 429572,00 грн.;

- № 3864 від 25.12.2014 на суму 150272,5 грн. позивачем було придбано у м'ясопереробних підприємств шкіри великої рогатої худоби (т. 1 а.с. 116-117).

Перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей здійснювалося за рахунок позивача, що підтверджено подорожніми листами № 17/11 від 26.11.2014, № 12/12 від 17.12.2014, № 16/12 від 25.12.2014 та за рахунок продавця, що підтверджено товарно-транспортною накладною № 7 від 16.12.2014 (т. 2 а.с. 123-126).

Разом з тим, судом встановлено, що між ПАТ «Шкіряник» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу шкірсировини № 141014 від 14.10.2014, відповідно до вимог якого позивачем було поставлено ПАТ «Шкіряник» придбані у листопаді-грудні 2014 року шкіри великої рогатої худоби, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними (т. 2 а.с. 135-136, 139-147).

Відповідно до виписок банку від 14.01., 21.01 та 29.01.2015, а також згідно копії платіжних доручень № 5247 від 28.01.2015, № 5248 від 29.01.2015 ПАТ «Шкіряник» було перераховано кошти на рахунок позивача за отримані шкіри великої рогатої худоби (т. 2 а.с. 137-138).

У досліджених судом первинних бухгалтерських документах наявні усі реквізити передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення № 88.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем відповідно до вимог п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України сформовано витрати за 2014 рік на суму 980669,90 грн., які пов'язані з отриманням доходу за підсумками січня 2015 року.

Тобто висновки податкового органу щодо заниження ФОП ОСОБА_1 оподаткованого доходу за 2015 рік на суму 980669,90 грн. та донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування на суму 196133,93 грн. у зв'язку з не підтвердженням витрат за 2014 рік первинними бухгалтерськими документами є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Оскільки судом встановлено необґрунтованість висновків контролюючого органу то податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017 щодо збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за основним платежем на суму 196133,93 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 98066,97 грн., слід визнати протиправним та скасувати.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2017, суду слід зазначити наступне.

Даним рішенням збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем на суму 14710,05 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3677,51 грн.

На винесення такого повідомлення-рішення вплинуло встановлене у акті перевірки та відповіді на заперечення визначення суми чистого оподаткованого доходу за 2015 рік у розмірі 14270006,60 грн., що пов'язано із завищенням позивачем витрат 2014 року на суму 980669,90 грн., які пов'язані з отриманням доходу за підсумками січня 2015 року.

Так, пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є:

- загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

- доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

- іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Так, судом встановлено безпідставність висновків контролюючого органу щодо завищення ФОП ОСОБА_1 витрат 2014 року на суму 980669,90 грн., які пов'язані з отриманням доходу за підсумками січня 2015 року.

Таким чином, висновки податкового органу щодо визначення суми чистого оподаткованого доходу за 2015 рік у розмірі 14270006,60 грн. із врахуванням безпідставних висновків щодо завищення витрат 2014 року на суму 980669,90 грн. є необґрунтованими.

Оскільки судом встановлено необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо визначення суми чистого оподаткованого доходу, то податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2017 щодо збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем на суму 14710,05 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3677,51 грн., слід визнати протиправним та скасувати.

Що стосується Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.05.2017 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-28 від 15.05.2017, суду слід зазначити наступне.

Так, вимогу про сплату боргу (недоїмки) було винесено з метою стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 112835,42 грн., яку донараховано контролюючим органом за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

Рішенням № у зв'язку з донарахуванням контролюючим органом за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 112835,42 грн. застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 16530,31 грн.

На винесення таких рішень вплинуло встановлене у акті перевірки та відповіді на заперечення визначення суми чистого оподаткованого доходу за 2015 рік у розмірі 14270006,60 грн., що пов'язано із завищенням позивачем витрат 2014 року на суму 980669,90 грн., які пов'язані з отриманням доходу за підсумками січня 2015 року.

Перевіряючи обґрунтованість доводів відповідача, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частини 2, 3 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлюють, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у редакціях Закону станом на 2015 рік).

В силу положень пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Так, судом встановлено безпідставність висновків контролюючого органу щодо завищення ФОП ОСОБА_1 витрат 2014 року на суму 980669,90 грн., які пов'язані з отриманням доходу за підсумками січня 2015 року.

Таким чином, висновки податкового органу щодо визначення суми чистого оподаткованого доходу за 2015 рік у розмірі 14270006,60 грн. із врахуванням безпідставних висновків щодо завищення витрат 2014 року на суму 980669,90 грн. є необґрунтованими.

Оскільки судом встановлено необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо визначення суми чистого оподаткованого доходу на який нараховується єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, то Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.05.2017 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-28 від 15.05.2017, слід визнати протиправними та скасувати.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2017, суду слід зазначити наступне.

Даним рішенням застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб.

На винесення такого повідомлення-рішення вплинуло встановлене у акті перевірки порушення ФОП ОСОБА_1 п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п. 1.1, п. 1.2 розділу І, розділу ІІ, розділу ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків податку, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за № 46/18784, тобто подання податкових розрахунків 1ДФ з недостовірними відомостями та з помилками та інше за 4 кв. 2016 року, а саме в податкових розрахунках ФОП ОСОБА_1 не відображені доходи, нараховані (виплачені) ФОП ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_8), ознака доходу «157».

Відповідно до п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Підпунктом «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Так, судом встановлено, що 11.01.2017 ФОП ОСОБА_1 було подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку форми № 1 ДФ за 4 квартал 2016 року.

Разом з тим, позивачем подано суду звіти про дебетові і кредитові операції по рахунку ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік, відповідно до інформації яких, ФОП ОСОБА_1 протягом 2016 року не було проведено виплат на користь ФОП ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_8) (т. 2 а.с. 167-170).

Відповідачем у спростування поданої інформації позивачем та на підтвердження порушення, що вказане у акті перевірки, жодного належного та допустимого доказу не надано.

Крім того, представник відповідача у судовому засіданні зазначив суду, що вказане порушення відображено у акті перевірки помилково.

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Оскільки судом, із досліджених наявних у матеріалах справи доказів, не встановлено вчинення позивачем жодного правопорушення визначеного вказаною нормою закону, то податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області № від 15.05.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб до ФОП ОСОБА_1, слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо податкових повідомлень-рішень № та № від 15.05.2017, суду слід зазначити наступне.

Даним рішеннями зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) в розмірі 121562,00 грн. за грудень 2016 р. та збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 1191646,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 297912,00 грн..

Згідно відповіді на заперечення, підставою для винесення таких рішень стало порушення позивачем п. 188.1 ст. 188 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-IV (із змінами та доповненнями), а саме реалізація товарів (шкур ВРХ), коли ціна продажу була нижчою за ціну придбання. Враховуючи вказане відповідачем встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2015-2016 роки занижено податкові зобов'язання на загальну суму ПДВ - 1313208,00 грн.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України передбачено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 20.07.2005. Основний вид діяльності: 46.24 Оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою (т. 1 а.с. 21, 22).

ФОП ОСОБА_1 було укладено ряд договорів купівлі-продажу предметом яких була купівля позивачем шкірсировини у асортименті (т. 1 а.с. 179-206).

Відповідно до наявних у матеріалах справи накладних ФОП ОСОБА_1 протягом 2015-2016 років здійснювалося придбання шкірсировини по цінам визначеним у договорах (т. 1 а.с. 118-168). Перевезення вказаної шкірсировини здійснювалося, як власним транспортом так і транспортом продавця, що підтверджується товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 207-238).

Згідно виписок банку за 2015-2016 роки ФОП ОСОБА_1 повністю розрахувався за придбаний товар (т. 2 а.с. 1-107).

Разом з тим, 10.01.2011 ФОП ОСОБА_1 було укладено договір поставки № 8-С 10/01/2011 з командитним товариством «Сімфа», предметом якого є постачання для товариства обрізів шкур ВРХ, законсервованих сіллю (т. 2 а.с. 171-172).

На виконання умов вказаного договору та відповідно до видаткових накладних, позивачем було поставлено для КТ «Сімфа» обрізів шкіри ВРХ за 2015-2016 роки на суму ПДВ 1288996,00 грн.

Так, з системного аналізу п. 188.1 ст. 188 ПК України судом встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів не може бути нижче ціни придбання таких товарів.

Разом з тим, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснювалося придбання шкур ВРХ, після приведення яких до відповідних стандартів щодо подальшої переробки та їх реалізації, у позивача утворювалися обрізки шкур ВРХ, які було реалізовано КТ «Сімфа».

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не здійснювалося постачання тих самих товарів за ціною нижчою їх придбання, оскільки ФОП ОСОБА_1 здійснювалося постачання інших товарів, які утворювалися при приведенні до відповідних стандартів, попередньо придбаних товарів.

Враховуючи зазначене, висновки податкового органу щодо донарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету в сумі 1167434,00 грн. та зменшення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 97350,00 грн. за грудень 2016 року є необґрунтованими та суперечать наявним у справі доказам.

Оскільки судом встановлено необґрунтованість висновків контролюючого органу в частині донарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету в сумі 1167434,00 грн. та зменшення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 97350,00 грн. за грудень 2016 року, то податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № та № від 15.05.2017 в частині в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 1 459 293,00 грн. та суми завищення від'ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року на суму 97350,00 грн., слід визнати протиправними та скасувати.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до видаткової накладної № 38 від 13 грудня 2016 року та податкової накладної № 11 від 13 грудня 2016 року ФОП ОСОБА_1 було поставлено шкури ВРХ для ТОВ «СБК Трейдинг» на суму 145275,00 грн., в тому числі ПДВ 24212,50 грн. (т. 1 а.с. 174 на звороті, т. 2 а.с. 179).

Як вказано у відповіді на заперечення та не спростовано позивачем, реалізація вказаних шкур ВРХ здійснювалася за ціною нижчою їх придбання.

Оскільки відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів не може бути нижче ціни придбання таких товарів, то висновки податкового органу щодо донарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету в сумі 24212,00 грн. та зменшення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 24212,00 грн. за грудень 2016 року є правомірними.

Твердження позивача про низькосортність шкур реалізованих для ТОВ «СБК Трейдинг» відхиляється судом, оскільки норми п. 188.1 ст. 188 ПК України не містять винятків при визначенні бази оподаткування у разі уцінки товару.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № та № від 15.05.2017 в частині в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 30265,00 грн., з яких 24212,00 грн. за основним платежем і 6053,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, та суми завищення від'ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року на суму 24212,00 грн., слід відмовити.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача частково правомірні, обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє частково як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно із ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене вище, позивачу слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 7881 (сім тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 60 коп. сплачений згідно платіжних доручень № 220 від 10.07. 2017 року, № 245 від 03.08. 2017 року та № 246 від 03.08. 2017 року (т. 1 а.с. 2, 37, 38).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2017 № Ф-28 та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.05.2017.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 15.05.2017, № від 15.05.2017, № від 15.05.2017.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 15.05.2017 в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 1 459 293,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 15.05.2017 в частині суми завищення від'ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року на суму 97350,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 7881 (сім тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.