Справа № 817/185/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Друзенко Н.В.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"13" грудня 2017 р. Справа № 817/185/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкової вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкової вимоги №246-17 від 04.05.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 04.05.2016 у ОСОБА_3 не міг виникнути податковий борг по податку на доходи фізичних осіб та військовому збору, що сплачуються з доходів отриманих у 2015 році, оскільки за правилами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, а граничний строк для подання декларації про майновий стан і доходи, згідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 - 1 травня наступного за звітним року. З урахуванням вказаного просив позов задовольнити.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року ОСОБА_3 в позові до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкової вимоги №246-17 від 04.05.2016, відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати її та прийняти нову про задоволення позову.

Заслухавши суддю -доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, з 16.06.2004 і по 31.03.2017 перебував на обліку в Державній податковій інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, як платник податку фізична особа - підприємець (а.с.47-51).

05.02.2016 позивач, як підприємець, подав до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій задекларував доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу на рівні 2285,06 грн., в тому числі, 2285,06 грн. - доходи, отримані фізично особою-підприємцем від провадження господарської діяльності. Сума податку на доходи фізичних осіб визначена ним на рівні 342,76 грн., а військового збору - 34,28 грн. (а.с.28,39-41).

Як свідчать дані зворотного боку облікової картки платника податків - ОСОБА_3 задекларовані ним суми сплачені до бюджету того ж дня - 05.02.2016 (а.с.35,43).

29.04.2016 позивач подав відповідачу уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій задекларував доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу на рівні 3184643,26 грн., в тому числі, 2285,06 грн. - доходи, отримані фізично особою-підприємцем від провадження господарської діяльності та 3182358,20 - доходи, отримані у вигляді успадкованого або отриманого у дарунок майна. При цьому, позивачем додатково до попередньо визначеної суми податку на доходи фізичних осіб - 342,76 грн. та військового збору - 34,28 грн., визначено суму податку на доходи фізичних осіб на рівні 159117,91 грн., а військового збору - 47735,37 грн. Крім цього, позивачем у уточнюючій декларації, нараховано суму штрафу у зв'язку з самостійним виправленням помилки в сумі 4773,54 грн. з податку на доходи фізичних осіб та на рівні 1432,06 грн. - з військового збору (а.с.20).

Задекларовані суми того ж дня відображені в обліковій картці платника податків - ОСОБА_3, як самостійно нараховані платежі.

З матеріалів справи вбачається, що податок на доходи фізичних осіб з 29.04.2016 задекларовано позивачем в сумі податку 159117,91 грн., за мінусом 210,53 грн. погашення, здійсненого за рахунок існуючої на вказану дату переплати та з урахуванням 4773,54 грн. самостійно донарахованого штрафу: 159117,91 грн. - 210,53 грн. + 4773,54 грн. = 163680,92 грн. обліковується як недоїмка, розмір якої впродовж травня-червня залишився незмінним (а.с.35-36).

Що стосується військового збору, то з 29.04.2016 задекларована позивачем сума збору 47735,37 грн., за мінусом 34,28 грн. погашення, здійсненого за рахунок існуючої на вказану дату переплати та з урахуванням 1432,06 грн. самостійно донарахованого штрафу: 47735,37 грн. - 34,28 грн. + 1432,06 грн. = 49133,15 грн. обліковується як недоїмка, розмір якої впродовж травня-червня залишився незмінним (а.с.42-43).

04.05.2016 відповідачем для позивача виставлено податкову вимогу №246-17, за якою станом на 03.05.2016 сума його податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 212814,07 грн., в тому числі за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб - 163680,92 грн. та з військового збору - 49133,15 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 0,00 грн., за пенею - 0,00 грн. (а.с.5).

Крім того, що 07.07.2016 позивач, як громадянин, подав відповідачу ще одну звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій задекларував доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу на рівні 4845992,29 грн., в тому числі, 4845992,29 грн. - доходи, отримані у вигляді успадкованого або отриманого у дарунок майна. Сума податку на доходи фізичних осіб визначена на рівні 242299,61 грн., а військового збору - 72689,88 грн. (а.с.21). Результати декларування відображені в облікових картках платника податку, а заборгованість станом на 31.12.2016 визначена на рівні: з податку на доходи фізичних осіб - 193182,53 грн., а з військового збору - 58054,24 грн. (а.с.42).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач не довів суду неправомірність дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

За правилами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

В силу вимог пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, граничні строки для подання податкової декларації визначені у підпунктах 49.18.1. - 49.18.5. пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України наступним чином:

- у тому випадку, якщо базовий звітний (податковий) період дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - податкові декларації подаються протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 49.18.1.);

- у тому випадку, якщо базовий звітний (податковий) період дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - податкові декларації подаються протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (пункт 49.18.2.);

- у тому випадку, якщо базовий звітний (податковий) період дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - податкові декларації подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пункт 49.18.3);

- у тому випадку, якщо базовий звітний (податковий) період дорівнює календарному року - для платників податку на доходи фізичних осіб - податкові декларації подаються до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (пункт 49.18.4.);

- у тому випадку, якщо базовий звітний (податковий) період дорівнює календарному року - для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - податкові декларації подаються протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пункт 49.18.5).

Згідно пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою, чинною на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені. Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 впродовж 2015-2016 років звітувався як фізична-особа - підприємець, то граничним строком подання для нього декларації, як для платника податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в силу приписів підпункту 49.18.5 пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України, є 09.02.2016, а граничний строк сплати - 19.02.2016.

З урахуванням того, що за вимогами підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту, граничним строком сплати військового збору також є 19.02.2016.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що подана позивачем як фізичною особою-підприємцем до відповідача 29.04.2016 уточнююча податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік не давала підстав для того, щоб перенести відлік початку спливу десятиденного строку для сплати відповідних платежів на 29.04.2016, позаяк в силу прямої норми пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України, строк сплати податкового зобов'язання становить 10 календарних днів, і відлік починається саме від останнього дня відповідного граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації, а не від дня фактичної подачі декларації, і не від дня подачі уточнюючої декларації, тощо.

Оскільки подаючи уточнюючі розрахунки до податкових декларацій після закінчення граничного строку подання таких декларацій, платник податків не може продовжити собі граничний строк сплати податкового зобов'язання, то він зобов'язаний сплатити донараховану собі суму податків саме до подання такого уточнюючого розрахунку. Таке правило закріплене у підпункті а) абзацу четвертого пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

За правилами пункту 59.4. цієї статті, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи те, що позивач ні 29.04.2016, ні до того, збільшену в уточнюючій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік суму податку на доходи фізичних осіб на рівні 159117,91 грн., військового збору - 47735,37 грн. та штрафу на рівні 4773,54 грн. - по податку на доходи фізичних осіб та на рівні 1432,06 грн. - по військовому збору, не сплатив, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач законно і правомірно сформував і надіслав йому податкову вимогу за №246-17 від 04.05.2016, в якій визначив, що станом на 03.05.2016 сума його податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 212814,07 грн., в тому числі за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб - 163680,92 грн. та з військового збору - 49133,15 грн.

Обставини подання 07.07.2016 позивачем, як громадянином звітної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, не мають значення для даної справи, позаяк мали місце після виставлення спірної податкової вимоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що суб'єктом владних повноважень доведено правомірність податкової вимоги №246-17 від 04.05.2016.

Відтак, висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог є правильним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська