Справа № 2а/0270/3634/11
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №2а/0270/3634/11
Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Драчук Т. О. Боровицького О. А.

при секретарі: Марчаку А.В.

за участю представника відповідача: ОСОБА_2

представників позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмільницької об"єднаної державної податкової інспекції Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2011 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Укрєвроекспорт" до Хмільницької об"єднаної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Укрєвроекспорт" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмільницької об"єднаної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2011 року даний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Мотивами апеляційної скарги особа, яка її подала, зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 24 листопада 2011 року апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представники позивача з вимогами апеляційної скарги не погодились, оскільки вважають, що постанова суду, прийнята за наслідками розгляду справи в суді першої інстанції, є законною та обгрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Згідно з обставинами позову, за результатами проведеної податковим органом документальної позапланової невиїзної перевірки ПП "Укрєвроекспорт" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2011 року встановлено порушення останнім п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а також п.п.7.2.1, п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.5, п.п.7.4.1 п.7.4, ст.7 Закону України "Про додаток на додану вартість"

Як наслідок, відповідачем прийнято відносно позивача податкове повідомлення-рішення № від 18 липня 2011 року.

Не погоджуючись з висновками перевірки та прийнятим на їх підставі податковим повідомлення-рішенням, позивач звернувся до суду із заначеними позовними вимогами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, встановлений чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про безпідставність апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вважає, що позивачем завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по декларації за грудень 2010 року на 997341,00 грн., зокрема ПП "Укрєвроекспорт" до складу податкового кредиту декларації за грудень 2010 року включило податкову накладну, виписану в попередньому звітному періоді (податкова накладна №17 від 24.11.2010 року на суму 1003000,00 грн,, в т.ч. ПДВ 167166,67 грн., одержана від ФГ "Фавор ВГВ" смт.Літин Вінницької області на реалізовану сою в кількості 330т).

Проте, як вірно встановлено Вінницьким окружним адміністративним судом, вказане спростовується наданими суду доказами, зокрема, копією конверта рекомендованого листа, одержаного позивачем від ФГ "Фавор ВГВ" в грудні 2010 року.

Разом з тим, відповідач також зазначає, що до складу податкового кредиту ПП "Укрєвроєкспорт" включені податкові накладні, які не можуть підтвердити факт поставки ПП ОСОБА_5 товарно -матеріальних цінностей на адресу ПП "Укрєвроекспорт", оскільки при їх заповнені не вірно визначено свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП "Укрєвроекспорт", в графі №3 "Номенклатура поставки товарів (послуг) продавця" зазначено "соя", в той час як за межі митної території України в січні 2011 року було реалізовано "Насіння сої".

Однак, дані твердження відповідача є необгрунтованими, оскільки зазначення в податкових накладних свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість взагалі не є обов"язковим згідно з положеннями п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Окрім того, як слушно зауважено судом першої інстанції, відповідно до п.9.1 та п. 9.2 ДСТУ 4964:2008 "насіння сої"та "соя" є одним і тим же товаром.

Щодо позиції відповідача про непідтвердженість господарських операцій позивача з СПД ОСОБА_5, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1. ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв"язку з : придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку .

Згідно з п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв"язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджених податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами відповідно до п.п.7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.1. п.7.2. ст.7 цього Закону встановлено, що податкова накладна є звітним податковим документом та одночасно розрахунковим документом.

Виходячи з вищевказаних положень Закону України "Про податок на додану вартість", наявність у позивача податкових накладних, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, виданих продавцем товару, є достатньою підставою для віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбаного товару. Водночас правомірність віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту може бути також підтверджена митними деклараціями та іншими подібними документами згідно з п.п.7.2.6 п.7.2. ст.7 цього Закону.

Таким чином, оскільки предметом доказування в даній адміністративній справі становлять обставини, що підтверджують або спростовують обгрунтованість визначення податкового кредиту, а податковий орган, приймаючи податкове повідомлення-рішення, про скасування якого заявлено позов, виходив з того, що операції позивача з придбавання товару носили безтоварний характер, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що вищевказані підстави для нарахування податкового кредиту є обов"язковими, але не вичерпними.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження правомірності нарахування податкового кредиту позивачем надано: замовлення на поставку сої №3 від 07 грудня 2010 року та №4 від 30 грудня 2010 року, накладні №94 від 08 грудня 2010 року та №95 від 31 грудня 2010 року, акти приймання-передачі від 08 грудня 2010 року та від 31 грудня 2010 року, копії складських квитанцій на переоформлення сої №771 від 03 грудня 2010 року, №529 від 10 грудня 2010 року, податкові накладні №243 від 08 грудня 2010 року та №245 від 31 грудня 2010 року, квитанції про приймання вантажу №33905545 від 10 грудня 2010 року, №33685355 від 13 грудня 2010 року, №33903005 від 18 грудня 2010 року, №33905546 від 22 грудня 2010 року, №33905547 від 24 грудня 2010 року, №33905548 від 29 грудня 2010 року, №33905549 від 30 грудня 2010 року, №33905551 від 04 січня 2011 року, №33905550 від 04 січня 2011 року, №33905552 від 05 січня 2011 року, акти прийому- передачі від 23 грудня 2010 року, від 11 січня 2011 року, вантажно-митні декларації №504000012/2011/100070 та №№504000012/2011/100095.

Дослідивши дані докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони підтверджують факт товарності та реальності операцій позивача. Матеріали справи свідчать про факт поставки товару, відображеного в податкових накладних, віднесених до податкового кредиту, оплати товару та використання його у господарській діяльності позивача.

Виходячи з наведеного, та зважаючи на надані позивачем докази, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем підтверджено товарність операцій, доведений обгрунтований економічний зміст укладених угод, а відтак вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо нікчемності даних правочинів у зв"язку з їх недоведеністю.

Окрім того, як вірно встановлено та зауважено Вінницьким окружним адміністративним судом, відповідачем поряд з іншим також порушено порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Так, відповідно до п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

В порушення вищевказаної норми відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. А отже, відповідачем порушено право позивача бути присутнім під час проведення перевірки та надати документи щодо здійснення господарської діяльності.

Відтак, враховуючи, що у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення покладений в даному випадку на податковий орган, суд апеляційної інстанції вважає, що вищевказані доводи відповідача є непідтвердженими та необгрунтованими.

Підсумовуючи викладене, Вінницький апеляційний адміністративний суд погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає достатніми вищенаведені підстави для визнання дій відповідача протиправними щодо здійснення позапланової невиїзної перевірки приватного підприємства "Укрєвроекспорт", а також для скасування податкового повідомлення-рішення № від 18 липня 2011 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Хмільницької об"єднаної державної податкової інспекції Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2011 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Укрєвроекспорт" до Хмільницької об"єднаної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 листопада 2011 року

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Драчук Т. О.

ОСОБА_6