Справа № 826/23828/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2017 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.06.2015 №003238/1506, згідно якого нараховано штраф за платежем: 11020300, код 130 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в сумі 7 573,20 грн. та №003239/1506, згідно якого нараховано штраф за платежем: 11020300, код 130 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в сумі 161 883,65 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не в повній мірі з'ясовано обставини справи та не взято до уваги твердження та аргументи позивача.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Євротранстелеком» подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 рік № від 17.02.2015, згідно якої у рядку 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» задекларовано суму «-842 566,00» грн. та у рядку 20 «Сума нарахованого авансового внеску у зв'язку з виплатою дивідендів, що мала бути сплачена у звітному (податковому) періоді» - суму « 900 000,00» грн.

У свою чергу, відповідачем у відповідності до вимог Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток підприємства, результати якої оформлено актом від 22.05.2015 №325/26-59-15-06-94.

Згідно висновків, викладених в акті від 22.05.2015 №325/26-59-15-06-94, відповідачем встановлено, що позивач порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів за 2014 рік протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме суму 75732,00 грн. сплачено із затримкою на 8 днів та суму 809418,23 грн. - із затримкою на 44 дні.

На підставі висновків акту перевірки, 11.06.2015 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №003238/1506, згідно якого нараховано штраф у розмірі 10% за платежем: 11020300, код 130 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в сумі 7573,20 грн. та №003239/1506, згідно якого нараховано штраф у розмірі 20% за платежем: 11020300, код 130 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в сумі 16 883,65 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві, рішенням якого від 19.08.2015 №12734/10/26-15-10-06 податкові повідомлення-рішення від 11.06.2015 №003238/1506 та №003239/1506 залишені без змін.

В подальшому, позивачем подано повторно скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення та рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19.08.2015 №12734/10/26-15-10-06 до ДФС України.

За результатами розгляду скарги, ДФС України прийнято рішення від 08.10.2015 №21306/6/99-99-10-01-02-25, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 11.06.2015 №003238/1506 та №003239/1506 та рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19.08.2015 №12734/10/26-15-10-06, а скаргу директора ТОВ «Євротранстелеком» - без задоволення.

Вважаючи такі дії та висновки податкового органу протиправними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що після отримання податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік, сума від'ємного значення, що зазначена в р.14, яка склала «-842566,00» грн. зарахована відповідачем в картку особового рахунку позивача за платежем 11023300 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів». За її рахунок збільшилась переплата.

Водночас, до картки особового рахунку за платежем 11020300 «Податок на прибуток, створений за участю іноземних інвесторів» внесено сплачені авансові внески у зв'язку з виплатою дивідендів з податку на прибуток у розмірі 900000,00 грн.

Як вбачається з картки особового рахунку позивача за платежем 11020300, за рахунок сплачених авансових внесків у зв'язку із виплатою дивідендів з податку на прибуток було погашено донарахування основного платежу та штрафної санкції згідно податкового повідомлення-рішення від 09.10.2014 № на загальну суму 568518,00 грн.

Крім того, згідно листа позивача від 24.02.2015 залишок сплачених авансових внесків у зв'язку із виплатою дивідендів в сумі 300000,00 грн. перераховано з рахунку податку на прибуток на рахунок податку на додану вартість.

Також, згідно даних інтегрованої картки платника податків станом на 11.03.2015 залишок зайво сплаченої суми в картці особового рахунку з податку на прибуток (код платежу 11020300) становив 14849,47 грн., що не достатньо для погашення нарахованої суми авансових внесків у зв'язку з виплатою дивідендів з податку на прибуток. Внаслідок наведеного у позивача в автоматичному режимі виник податковий борг у розмірі 885 150,23 грн.

Позивачем протягом 2014 року було сплачено авансових внесків в розмірі 1/12 від прибутку попереднього року в сумі 842566,00 грн., що було відображено в р.14 декларації з податку на прибуток за 2014 рік, які надміру сплачена сума авансових внесків. У відповідності до цього та алгоритмів програмного забезпечення а автоматичному режимі також було сформовано переплату в сумі 842566,00 грн. на картці особового рахунку авансових внесків з податку на прибуток підприємства (код платежу 11023300).

Таким чином, з досліджених матеріалів справи вбачається, що всі нарахування позивачем у поданій декларації з податку на прибуток за 2014 рік відображено у інтегрованих картках платника вірно, що спростовує твердження позивача про те, що відповідачем не було відображено в особовому рахунку підприємства переплату з податку на прибуток в розмірі 842566,00 грн.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як свідчать обставини справи, у бухгалтерському обліку позивача обліковується дебетове сальдо на аналітичному рахунку з обліку рахунків з податку на прибуток рахунка 64 «Розрахунки за податками та платежами» у розмірі 84256,00 грн. і це означає, що підприємством за результатами діяльності за 2014 рік здійснено переплату до державного бюджету на зазначену суму.

Отже така сума є узгодженою сумою податку на прибуток за 2014 рік та не є в розумінні Податкового кодексу України податковим боргом.

Пунктом 126.1ст. 126 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України (яка діяла на момент здійснення операцій) крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

На виконання вимог зазначеної норми позивачем було сплачено всі авансові одночасно з виплатою дивідендів, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Таким чином, оскільки сума авансових внесків по податку на прибуток при виплаті дивідендів позивачем сплачена вчасно, то застосування до нього контролюючим органом вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України є необґрунтованим, оскільки остання не має відношення до сплати авансових внесків при виплаті дивідендів.

Поряд з цим, відповідно до п. 1 розд. ІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 04.02.2014 за № 217/24994 (далі - Порядок №765, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно п. 7 Порядку №765 операції в інтегрованій картці платника здійснюються в хронологічному порядку.

Пунктом 2 розділі ІІІ Порядку №765 передбачено, що зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку №765 нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Так, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України (Постанова від 16.06.2015 №21-377а18) вважає, що здійснення помилки під час в перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 етапі 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватись як дія, хоча і помилкова.

Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 України. Крім того, на думку колегії суддів, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Кодексу платник податків не вчинював дії, спрямовані, на перерахування коштів до бюджету.

Як свідчать обставини справи, контролюючим органом не було здійснено коригування в інтегрованій картці платника датою граничного строку сплати таких нарахувань у відповідності до вимог законодавства, у зв'язку з чим ТОВ «Євротранстелеком» здійснено самостійне перерахування коштів з одного рахунку (авансові внески з податку на прибуток) на інший рахунок (податок на прибуток) у сумі 845566,00 грн., про підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням.

Враховуючи вищевикладене та відсутність ознак бездіяльності позивача при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання, а відтак застосування штрафних (фінансових) санкцій є необґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року скасувати та постановити нову, якою позовні вимоги позивача задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 11.06.2015 №003238/1506, №003239/1506.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма