Справа № 816/1617/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 р.Справа № 816/1617/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П. Ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2017р. по справі № 816/1617/17

за позовом Гребінківського районного центру зайнятості

до Управління Держпраці у Полтавській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Гребінківський районний центр зайнятості, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Полтавській області, в якому просив суд: скасувати припис головного державного інспектора Управління Держпраці у Полтавській області №16-01-210/622-494 від 18 серпня 2017 року щодо забезпечення вимог абз.2 п.2 п.37 Порядку реєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, як такого, що суперечить вимогам чинного законодавства.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач дійшов помилкового висновку про порушення позивачем терміну припинення реєстрації безробітного ОСОБА_1, у зв'язку із припиненням реєстрації останнього не на 31-й день невідвідування без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування, а на 32-й день. Стверджував, що припинення реєстрації безробітного здійснено у строк, передбачений законодавством, на 31 робочий день, при цьому початок перебігу строку визначено з урахуванням норм Цивільного кодексу України.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 року адміністративний позов Гребінківського районного центру зайнятості задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України «Про зайнятість населення», Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198, ст. 253 ЦК України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 08.08.2017 року по 18.08.2017 року головним державним інспектором Москаленко О.І. на підставі наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 24.07.2015 року № 42 /а.с. 44-45/ та направлення на перевірку від 03.08.2017 № 1127 /а.с. 46/ проведено планову перевірку додержання Гребінківським районним центром зайнятості законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, за результатами якої складено акт перевірки № 16-09-210/622 (надалі акт перевірки) /а.с. 47 - 51/.

В акті перевірки зафіксовано, що громадянину ОСОБА_1 наказом від 06.06.2017 року № НТ170606 надано статус безробітного. Згідно з наказом від 13.06.2017 року № НТ170613 безробітному призначено допомогу по безробіттю. Наказом від 13.06.2017 № НТІ70613 безробітному ОСОБА_1 скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку зі звільненням з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин на строк 90 к.д. з 13.06.2017 року по 10.09.2017 року.

Відповідно до даних, внесених до графи «заплановані дата та час відвідування» до додатку 1 до "Персональної картки" зазначена дата прийняття рішення - "13.06.2017" (останнє відвідування безробітного) про наступне відвідування: "27.06.2017" (прийнято участь у семінарі); "12.07.2017" - значиться запис "неявка" та "25.07.2017" - значиться напис "не з'явився на прийом до ЦЗ". Наказом від 27.07.2017 року № 140 безробітному припинено виплату допомоги по безробіттю за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості 30 і більше календарних днів відповідно до п. 13 ч.1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

У зв'язку з невідвідуванням безробітним без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (13.06.2017 року) центр зайнятості припинив реєстрацію безробітного з 27.07.2017 року (наказ від 27.07.2017 №140).

При цьому, на думку відповідача, всупереч абз.2 п.2 п.37 Порядку реєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, центром зайнятості порушено термін припинення реєстрації (протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про відвідування (крім тих, що беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, проходять професійне навчання за направленням центру зайнятості, зайняті працею, пов'язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) (на 31-й день)), припинено на 32-й день.

У зв'язку із встановленим перевіркою порушенням Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено припис від 18 серпня 2017 року № 16-01-210/622-494, яким зобов'язано позивача забезпечити виконання вимог абз. 2 п. 2 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення облік осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198, в частині терміну припинення реєстрації протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (крім тих, що беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, проходять професійне навчання за направленням центру зайнятості, зайняті працею, пов'язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) (на 31-й день) /а.с. 52-53/.

У приписі також зазначено про необхідність у строк до 18 вересня 2017 року письмово інформувати (із наданням підтверджуючих документів) про виконання вимог припису Управління Держпраці у Полтавській області.

Вказаний припис отримано директором Гребінківського РЦЗ ОСОБА_2, про що свідчить її підпис на примірнику припису.

Не погодившись із зазначеним приписом Управління Держпраці у Полтавській області, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновок перевірки, оформленої актом № 16-09-210/622, про порушення позивачем абз. 2 п. 2 п. 37 Порядку № 198 є безпідставним. Отже, припис Управління Держпраці у Полтавській області від 18 серпня 2017 року № 16-01-210/622-494, складений на підставі вказаного висновку акту перевірки № 16-09-210/622, є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що припис від 18 серпня 2017 року № 16-01-210/622-494 винесено Управлінням Держпраці у Полтавській області за результатами планової перевірки Полтавського міського центру зайнятості додержання законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 №1533-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державний нагляд у сфері страхування на випадок безробіття здійснюють центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, має право безперешкодно здійснювати в адміністративних приміщеннях робочих органів виконавчої дирекції Фонду перевірки з питань призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, ознайомлюватися під час перевірок з інформацією, документами і матеріалами та одержувати від Фонду необхідні для виконання повноважень копії або витяги з документів.

За змістом частини 2 статті 14 вказаного Закону метою державного нагляду є контроль за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (надалі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення № 96, Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обррунтованим висновок суду першої інстанції про те, що перевірку Гребінківського районного центру зайнятості з питань додержання законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття здійснено Управлінням Держпраці у Полтавській області в межах повноважень, визначених законодавством.

Порядок та підстави проведення такої перевірки позивачем не оскаржуються.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 № 877-V (далі - ОСОБА_3 №877-V).

За приписами частини 4 статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Частиною 7 статті 7 Закону №877-V передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до частини 8 статті 7 Закону №877-V, припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Пунктом 7 Порядку здійснення проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 № 1291/21603, також визначено, що за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що в ході планової перевірки Гребінківського районного центру зайнятості додержання законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, за результатами якої складено акт № 16-08-210/622 встановлено, що всупереч абз.2 п.2 п.37 Порядку реєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, центром зайнятості порушено термін припинення реєстрації (протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про відвідування (крім тих, що беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, проходять професійне навчання за направленням центру зайнятості, зайняті працею, пов'язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) (на 31-й день)), припинено на 32-й день.

За змістом акту перевірки зазначене порушення мало місце під час припинення реєстрації безробітного ОСОБА_1

Судом встановлено, що наказом Гребінківського районного центру зайнятості від 06.06.2017 року № НТ170606 громадянину ОСОБА_1 надано статус безробітного з 06.06.2017, наказом від 13.06.2017 року № НТ170613 безробітному призначено допомогу по безробіттю /а.с.60/.

Із додатку № 1 до персональної картки ОСОБА_1 "Відвідування центру зайнятості, надані послуги, рекомендації щодо сприяння працевлаштуванню" вбачається, що дата останнього відвідування ОСОБА_1 - 13.06.2017 року, цією ж датою центром зайнятості прийнято рішення про наступне відвідування: "27.06.2017" (прийнято участь у семінарі); "12.07.2017" - значиться запис "неявка" та "25.07.2017" - значиться напис "не з'явився на прийом до ЦЗ".

Наказом від 27.07.2017 року № 140 безробітному з 28.06.2017 року припинено виплату допомоги по безробіттю за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості 30 і більше календарних днів відповідно до п. 13 ч.1 ст. 31 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з 28.06.2017 року, та припинено реєстрацію безробітного у зв'язку із невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування відповідно до абзацу 2 пп. 2 п. 37 Порядку.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем терміну припинення реєстрації безробітного, колеія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI, відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Статтею 43 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 44 зазначеного Закону, зареєстровані безробітні зобов'язані відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів.

Пунктом 29 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013, № 198 (надалі - Порядок № 198), визначено, що дата наступного відвідування безробітним центру зайнятості, в якому він зареєстрований, встановлюється центром зайнятості не рідше ніж один раз на 30 календарних днів за погодженням з безробітним, що зазначається в додатку до персональної картки.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 45 Закону, реєстрація безробітного припиняється у разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування.

Згідно із абзацом 2 підпунктом 2 пункту 37 Порядку № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію: у разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості: протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (крім тих, що беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, проходять професійне навчання за направленням центру зайнятості, зайняті працею, пов'язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) (на 31-й день).

Таким чином, за загальним правилом у разі невідвідування безробітним без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування центр зайнятості повинен припинити реєстрацію безробітного на 31-й день.

Колегія суддів зазначає, що ані Законом України "Про зайнятість населення", ані Порядком № 198 не передбачено положень щодо початку та закінчення строку 30 робочих днів.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України щодо обчислення строків.

Згідно із частиною 1 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що перебіг строку 30 робочих днів, передбаченого пунктом 7 частини 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення" та підпунктом 2 пункту 37 Порядку № 198, починається з наступного дня після дати прийняття рішення про відвідування центру зайнятості, тобто з першого робочого дня невідвідування безробітним центру зайнятості, оскільки в силу вимог пункту 29 Порядку № 198 дата наступного відвідування безробітним центру зайнятості встановлюється центром зайнятості за погодженням з безробітним, тобто в день його відвідування.

Аналогічна позиція викладена у листі Державної служби зайнятості від 30.08.2017 №33/01/4769-17 /а.с. 18/.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про те, що перебіг вказаного строку починається безпосередньо з дати прийняття рішення про відвідування центру зайнятості, оскільки воно не ґрунтується на нормах законодавства та є безпідставним.

Беручи до уваги те, що рішення про відвідування безробітним ОСОБА_1 прийнято Гребінківським районним центром зайнятості 13.06.2017 року, перебіг строку невідвідування безробітним центру зайнятості (30 робочих днів) розпочався 14.06.2017 року і закінчився 26.07.2017, а 31-й робочий день припав на 27.07.2017.

За таких обставин, колегія суддів вважає законним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Гребінківським районним центром зайнятості прийнято наказ про припинення реєстрації безробітного ОСОБА_1 № 140 від 27.07.2017 року у відповідності до вимог Закону України "Про зайнятість населення" та пункту 37 Порядку № 198, натомість висновок перевірки, оформленої актом № 16-09-210/622, про порушення позивачем абз. 2 п. 2 п. 37 Порядку № 198 є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що припис Управління Держпраці у Полтавській області від 18 серпня 2017 року № 16-01-210/622-494, складений на підставі вказаного висновку акту перевірки № 16-09-210/622, є необґрунтованим.

Отже, позовні вимоги Гребінківського районного центру зайнятості до Управління Держпраці у Полтавській області про скасування припису є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на те, що припис Управління Держпраці у Полтавській області від 18 серпня 2017 року № 16-01-210/622-494 є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, правомірно, згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України з метою повного захисту прав позивача, вийшов за межі позовних вимог, визнав цей припис протиправним та скасував його.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 року по справі № 816/1617/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2017р. по справі № 816/1617/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 14.12.2017 р.