Справа № 820/2096/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 р.Справа № 820/2096/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Жигилія С.П.
Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
представника відповідача - Хірного Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника Кокорєва В.В. на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2017р. по справі № 820/2096/17
за позовом Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1
до Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2
про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Командир військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, Командир в/ч польова пошта НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач, Командир в/ч польова пошта НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1089 від 18.04.2017 року, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оголошення стягнення - суворої догани та повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2017 року по справі № 820/2096/17 адміністративний позов Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 до Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу - задоволено частково.
Скасовано наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1089 від 18.04.2017 року в частині застосування до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2017 року по справі № 820/2096/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Представник відповідача в обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні зазначив, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з наявністю у діях командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який на момент вчинення правопорушення старшим солдатом ОСОБА_3 виконував обов`язки начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , складу дисциплінарного правопорушення, а саме неналежного виконання службових обов`язків, що призвело до порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону та нанесенню матеріальної шкоди державі. З огляду на викладене, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Позивач у надісланих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. У надісланому клопотанні просив розгляд справи провести без його участі.
Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
З огляду на наведену норму, враховуючи, що позивач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі позивача.
Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що підполковник ОСОБА_1 командир військової частини польова пошта НОМЕР_2 , до 01.09.2016 року виконував обов`язки начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Матеріалами справи підтверджено, що після здійснення перевірки обліку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 начальником відділення персоналу військової частини польова пошта НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 було виявлено, що військовослужбовець за призовом, командир 2 гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_3 не повернувся з лікування, на якому знаходився з 02.11.2015 року. Про вказані обставини майором ОСОБА_4 командира військової частини польова пошта № НОМЕР_2 повідомлено рапортом від 08.04.2017 року №548/АТО.
На підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 08.04.2017 року №1015 проведено службове розслідування по факту неповернення з лікування військовослужбовця за призовом військової частини польова пошта НОМЕР_2 командира 2 відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки старшого солдата ОСОБА_3 , який був госпіталізований 02.11.2015 року з діагнозом туберкульоз.
Проведення службового розслідування доручено старшому офіцеру відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_5 ..
Результати проведеного службового розслідування оформлено актом проведення службового розслідування, який затверджено командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 17.04.2017 року.
З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що військовослужбовець за призовом молодший сержант ОСОБА_3 , який прибув для подальшого проходження служби з військової частини польова пошта НОМЕР_3 селища Ульянівка Миколаївської області, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №98 від 27.03.2015 року був зарахований до списків особового складу у розпорядження командира частини та на всі види забезпечення та направлений для проходження бойового злагодження до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 селища Башкирівки Чугуївського району Харківської області.
На підставі рапорту фельдшера медичної служби молодшого сержанта ОСОБА_6 від 13.07.2016 року №2325 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13 липня 2016 року №237 старший солдат ОСОБА_3 був направлений для проходження військово-лікарської комісії на предмет визначення придатності для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_4 міста Харкова, але, як пояснив останній, він убув не до Харківського військового шпиталю (військової частини НОМЕР_4 ), а до Військового шпиталю міста Дніпропетровськ, де йому було відмовлено у проходженні ВЛК, з-за того, що направлення на ВЛК, службова та медична характеристики не були оформлені належним чином. Тоді старший солдат ОСОБА_3 прибув для проходження ВЛК до військової частини НОМЕР_4 м. Харкова, але й там отримав відмову. Про те, що йому відмовили в шпиталі у проходженні військово-лікарської комісії, він нікого з командування частини польова пошта НОМЕР_2 не повідомив. Після цього старший солдат ОСОБА_3 вирішив поїхати у цивільну лікарню за місцем мешкання, де він проходив лікування у листопаді 2015 року. Там, після медичного огляду, останньому пояснили, що він не повністю одужав та потребує додаткового обстеження. У зв`язку з цим старший солдат ОСОБА_3 , з його слів, залишився на лікуванні у цивільному медичному закладі.
Лише 08 квітня 2017 року, після здійснення перевірки обліку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 начальником відділення персоналу військової частини польова пошта НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 була виявлена відсутність на службі старшого солдата ОСОБА_3 ..
До військової частини польова пошта НОМЕР_2 останній був доставлений заступником командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення майором ОСОБА_7 лише 10 квітня 2017 року. Документів, які б підтвердили поважні причини його відсутності на лікуванні в шпиталі та правомірності своєї відсутності на службі старший солдат ОСОБА_3 представити не зміг. Весь період своєї відсутності він проводив на власний розсуд.
У своєму поясненні старший лейтенант ОСОБА_8 вказав, що в серпні 2016 року, під час прийняття посади командира роти вогневої підтримки у теперішнього начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_2 майора ОСОБА_9 , він задавав особі, яка здавала посаду, питання щодо місця знаходження старшого солдата ОСОБА_3 . На що майор ОСОБА_9 повідомив старшому лейтенанту ОСОБА_8 , що старший солдат ОСОБА_3 знаходиться на лікуванні в шпиталі. З запитанням щодо лікування підлеглого та його термінів старший лейтенант ОСОБА_8 звернувся до начальника медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_2 капітана ОСОБА_10 , який дав відповідь останньому, що хворі з таким діагнозом лікуються дуже значний час можливо до півтора роки, тому останнього немає можливості звільнити, поки він не вилікується. Інформацію щодо місця знаходження старшого солдата ОСОБА_3 старший лейтенант ОСОБА_8 з`ясовував лише в штабі частини, де останньому сказали, що документів про закінчення терміну лікування хворого військовослужбовця з лікувального закладу не надходило.
Крім того, старший солдат ОСОБА_3 за весь цей час у повному обсязі отримував грошове забезпечення, винагороду за участь в антитерористичній операції протягом двох місяців (жовтень-листопад 2016 року) та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.
Службовим розслідуванням також було встановлено, що командування не вжило відповідних заходів та продовжувало виплачувати старшому солдату ОСОБА_3 грошове забезпечення, чим самим була нанесена матеріальна шкода державі у розмірі 102326 (сто дві тисячі триста двадцять шість) гривень 83 копійки.
Отримане грошове забезпечення військовослужбовець витрачав на власний розсуд. Порушення ОСОБА_3 полягало у самовільному залишені частини, що призвело до нанесення матеріальної шкоди державі.
Службовим розслідуванням були встановлені особи, які внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, сприяли вчиненню даного правопорушення. Це: командир військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_1 , начальник штабу військової частини польова пошта НОМЕР_2 майор ОСОБА_9 , начальник медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_2 капітан Орлов Олександр Володимирович, командир роти вогневої підтримки старший лейтенант ОСОБА_8 , командир гранатометного взводу роти вогневої підтримки молодший лейтенант ОСОБА_11 та тимчасово виконуючий обов`язки заступника командира взводу солдат ОСОБА_12 .
Відповідно до висновків службового розслідування, в діях командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 , який до 01.09.2016 року, тобто на момент скоєння правопорушення старшим солдатом ОСОБА_3 виконував обов`язки начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , підполковника ОСОБА_1 встановлено склад дисциплінарного правопорушення, передбаченого абзацами 2, 3, 5, 7, 8 статті 11, статтею 16, абзацом 2 статті 58, абзацами 2, 5, 6, 7, 9, 21 статті 59, статтею 66, абзацами 10, 16, 17, 25, 30 статті 67, статтею 101, абзацом 9 статті 102 , абзацами 2, 13 статті 69, статтею 103, абзацами 2, 9 статті 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 1, 5 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, затверджених Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV, що покладають:
- як на військовослужбовця обов`язок: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь кожної людини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів;
- як на начальника штабу окремого батальйону відповідальність: знати про справжній стан справ у підрозділах полку, а також про хід виконання поставлених перед ними завдань, постійно знати про наявність особового складу, матеріальних засобів, а також щоденно керувати веденням їх обліку в полку, забезпечувати додержання штатної дисципліни, за стан обліку особового складу, фактичний стан справ у підрозділах батальйону, наявність особового складу в підрозділах батальйону;
- як на командира окремого батальйону відповідальність: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, вміло керувати військовою частиною, як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань, завжди мати точні відомості про особовий склад, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові); вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за стан фінансового господарства; знати про дійсний стан справ у підрозділах полку, керувати правовим вихованням військовослужбовців полку, у разі вчинення військовослужбовцем злочину порушувати кримінальну справу і провадити дізнання; знати справжній стан військової дисципліни в полку, вживати заходів для запобігання злочинам та іншим правопорушенням, негайно доповідати старшому командирові (начальникові) про злочини, корупційні діяння та надзвичайні події в полку і повідомляти про них військового прокурора (у разі належності полку до Збройних Сил України повідомляти також начальника відповідного органу управління Служби правопорядку), керувати фінансовою діяльністю полку, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом, вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за стан і збереження матеріальних засобів батальйону і законність їх витрачання, виховувати особовий склад батальйону в дусі поваги до військової служби.
Відповідно до висновків службового розслідування правопорушення полягало у неналежному виконанні службових обов`язків, що призвело до порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону та нанесенню матеріальної шкоди державі.
При цьому, з матеріалів службового розслідування встановлено, що за висновками проведеного розслідування обставинами, що обтяжують дисциплінарну відповідальність є те, що порушення завдало матеріальної шкоди державі та відповідно до вимог Інструкції про порядок надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 388 від 28 липня 2016 року, дане правопорушення обліковується для оцінки стану військової дисципліни у військовій частині, а також обставинами, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність військовослужбовців, є каяття військовослужбовців.
Крім того, в акті проведеного службового розслідування зафіксовано, що причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, є недотримання посадовими особами військової частини польова пошта НОМЕР_2 положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, неналежний контроль за веденням службової документації щодо обліку особового складу та не володіння станом справ у підпорядкованому підрозділі з боку командування окремого батальйону.
Так, наказом командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 №1089 від 18.04.2017 року "Про результати службового розслідування", виходячи з встановлених обставин, командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог, передбачених абзацами 2, 3, 5, 7, 8 статті 11, статтею 16, абзацом 2 статті 58, абзацами 2, 5, 6, 7, 9, 21 статті 59, статтею 66, абзацами 10, 16, 17, 25, 30 статті 67, статтею 101, абзацом 9 статті 102 , абзацами 2, 13 статті 69, статтею 103, абзацами 2, 9 статті 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 1, 5 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, затверджених Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV, що призвело до порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону, самовільного залишення місця лікування старшим солдатом ОСОБА_3 та нанесенню останнім матеріальної шкоди державі, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено стягнення у виді суворої догани та повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн..
Не погоджуючись з наказом командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 №1089 від 18.04.2017 року "Про результати службового розслідування" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оголошення стягнення - суворої догани та повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн., ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу.
Задовольняючи адміністративний позов в частині скасування наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1089 від 18.04.2017 року щодо застосування до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн., суд першої інстанції виходив його обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 статті 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закони України "Про оборону України", Про Збройні Сили України", Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі по тексту Дисциплінарний статут).
У відповідності до ст.1 вказаного Закону, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до п.п. 1, 5 ст. 4 зазначеного Закону, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Статтею 16 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Так, відповідно до положень ст.ст. 5, 6, 7, 8 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - старшина роти.
Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.
Відповідно до ст. 11 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Так, згідно зі ст. 26 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
При цьому, приписами ст. 27 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Як вбачається з матеріалів справи, на Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани за неналежне виконання службових обов`язків, що призвело до порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону, самовільного залишення місця лікування старшим солдатом ОСОБА_3 , у зв`язку з чим у Військової частини польова пошта НОМЕР_1 виникли збитки у вигляді істотної шкоди на загальну суму 29279,03 грн..
Так, згідно з приписами ст. 68 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Згідно зі ст. 83 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України", на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтею 84 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України" передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до ст. 85 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України", службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Статтею 86 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України" передбачено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Судовим розглядом встановлено, що підставою для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності слугували висновки Акту службового розслідування, який затверджено командиром Військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 17.04.2017 року, про завдання позивачем матеріальної шкоди державі, яка виразилась у безпідставному нарахуванні старшому солдату ОСОБА_3 виплат у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 покладених на нього обов`язків.
Так, підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР.
Відповідно до п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Згідно з приписами п. 3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Відповідно до п. 8 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
Відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Крім того, відповідно до п.19 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, розслідуванням, яке проводиться для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб, повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.
Як вбачається з розрахунку коштів, які підлягають поверненню посадовими особами (командирами) військової частини польова пошта НОМЕР_2 у зв`язку з незаконною виплатою коштів старшому солдату ОСОБА_3 та змісту Наказу №1089 від 18.04.2017 року «Про результати проведення службового розслідування», вимоги вказаної норми в частині визначення ступеню вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами не дотримано, зокрема, відповідачем не надано обґрунтування розподілу зайво виплачених сум між особами, зазначеним у розрахунку.
Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог частини 2 статті 71 КАС України, не довів правомірності свого рішення, а, відтак, вважає позовні вимоги про скасування наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1089 від 18.04.2017 року в частині застосування до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні наказу №1089 від 18.04.2017 року в частині застосування до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законами та Конституцією України.
У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2017 року по справі № 820/2096/17 в частині задоволення позовних вимог відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 колегією суддів не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2017р. по справі № 820/2096/17 залишити без змін в частині задоволення позовних вимог Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 19.12.2017 р.