Справа № 504/2468/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 504/2468/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Вінська Н.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому позивач просив: визнати протиправними дії відповідача щодо переведення з одного виду пенсії на інший і застосування показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік; зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком і здійснити розрахунок пенсії з 10.03.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016 рік, тобто за рік, що передував року звернення із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року заявлений позивачем позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача при розрахунку пенсії позивача щодо переведення з одного виду пенсії на інший і застосування показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік. Зобов'язано Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити позивачу з 10.03.2017 року пенсію за віком і здійснити розрахунок пенсії з 10.03.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2016 рік, тобто рік, що передує року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог у поновному обсязі, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 23.05.1996 року позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

10.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах.

Згідно Атестату № 390 про зняття з обліку позивачу припинено виплату пенсії по причині переходу на пенсію за іншим законом.

На підставі зазначеної заяви, позивачу згідно розпорядження № 4987 від 15.03.2017 року призначено пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік - 1197,91 грн.

Позивач, не погодившись з таким порядком призначення йому пенсії, звернувся до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем безпідставно застосовано при розрахунку пенсії позивача показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік - 1197,91 грн., оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років, яку отримував позивач.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу має бути здійснений розрахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2016 рік, тобто рік, що передує року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 року № 2262-XII, чинного та в редакції на момент призначення позивачу пенсії (в редакції з 29.04.2006 року № 3591-15 - Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 вказаного Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З наведеного вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, у справі, яка розглядається, мало місце призначення позивачу іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність застосування відповідачем при розрахунку пенсії позивача частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14) та від 22 грудня 2015 року (справа № 2-а/199/138/14).

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобовязання відповідача призначити позивачу з 10.03.2017 року пенсію за віком і здійснити розрахунок пенсії з 10.03.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2016 рік, тобто рік, що передує року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, оскільки за правилами ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

За таких обставин, а також враховуючи, що позивачу вже призначено пенсію за віком та згідно розпорядження відповідача розрахунок пенсії позивача за віком здійснений з 10.03.2017 року, колегія суддів, керуючись приписами ст. 11 КАС України, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом: визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при розрахунку пенсії позивача показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік; зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком з 10.03.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки, з урахуванням виплачених сум.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо застосування при розрахунку пенсії ОСОБА_2 показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік.

Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії за віком з 10.03.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець