Справа № 2а/2470/2010/11
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2012-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/2470/2010/11
Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2012 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е.С.

при секретарі: Погребняк О.Ю.

за участю представників сторін:

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача: Романюка Дмитра Георгійовича, Федірка Андрія Петровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та державної податкової інспекції у Сторожницькому районі Чернівецької області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Чернівецької області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_6 (Позивач) звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Чернівецької області (Відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень № від 24 травня 2011 року, № від 24 травня 2011 року, № від 24 травня 2011 року.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року позов задоволено частково, скасовано податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Чернівецької області № від 24 травня 2011 року та № від 24 травня 2011 року в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 5643,85 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 24 травня 2011 року № та №. Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду в частині задоволення позову про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 24 травня 2011 року.

Представники Позивача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, поданої Позивачем, проти задоволення апеляційної скарги Відповідача заперечили.

Представники Відповідача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Чернівецької області, проти задоволення апеляційної скарги Позивача заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Позивача слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Відповідача задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, в решті постанову Чернівецького окружного адміністративного суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрована Сторожинецькою районною державною адміністрацією Чернівецької області 22.03.2000 р. як фізична особа-підприємець та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Сторожинецькому районі Чернівецької області з 24.03.2000 р. (том 1, а. с. 7, 8, 12).

Відповідно до свідоцтва № 100074195 від 30.10.2007 р., виданого ДПІ у Сторожинецькому районі, Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість (том 1, а. с. 9).

На підставі п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України відповідно до наказу ДПІ у Стожинецькому районі № 81 від 17.02.2011 р., плану - графіка проведення планових документальних перевірок суб'єктів господарювання, відповідно до направлення від 25.02.2011 р. № 135, виданого ДПІ у Сторожинецькому районі, проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 вимог податкового, іншого законодавства за період з 01.10.2009 р. по 31.12.2010 р. та валютного законодавства за період з 01.12.2009 р. по 31.12.2011 р., про що складено акт перевірки від 12.05.2011 р. № 558/17/НОМЕР_1 (том 1, а. с. 10-52, 72, 74, 75).

Про проведення перевірки Позивача проінформовано письмовим повідомленням від 17.02.2011 р. № 7, що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення від 22.02.2011 р. (том 1, а. с. 73).

Направлення про проведення документальної планової виїзної перевірки вручено під підпис Позивачу 28.02.2011 р. (том 1, а. с. 75).

На підставі наказу ДПІ у Сторожинецькому районі від 28.02.2011 р. № 95 та листа - клопотання Позивача вх. № 829/10 від 28.02.2011 р. перевірку було призупинено з 28.02.2011 р. по 11.04.2011 р. на 30 робочих днів (том 1, а. с. 76, 77).

Перевіркою встановлено, що в порушення ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" Позивачем занижено суму оподатковуваного (чистого) доходу на суму 659825,29 грн., в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 98973,79 грн.; в порушення п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" Позивачем занижено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 22575,38 грн.; в порушення вимог п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПК України Позивачем не подано податкову звітність з податку на додану вартість за серпень-грудень 2010 р. (том 1, а. с. 51).

На підставі висновків акту перевірки ДПІ у Сторожинецькому районі прийнято податкові повідомлення-рішення від 24.05.2011 р. № про визначення суми податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 98973,79 грн., № про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 22575,38 грн. та за штрафними санкціями в сумі 5643,85 грн. та № про визначення податкового зобов'язання за штрафними санкціями в сумі 680,00 грн. (том 1, а. с. 53, 54, 55).

Вважаючи донараховані суми податків та застосовані штрафні санкції необґрунтованими та безпідставними, Позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до ДПА в Чернівецькій області та ДПА України, які за результатами розгляду залишені без задоволення (том 1, а. с. 128-129, 130-131).

У зв'язку із закінченням процедури досудового порядку вирішення спору та отримання 25.07.2011 р. рішення ДПА України № 6302/Д/25-0315 від 20.07.2011 р. Позивач в межах місячного строку звернувся до суду із вказаним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем правомірно донараховано Позивачу податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 98973,79 грн. та правомірно донараховано 22575,38 грн. податку на додану вартість, а тому позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень № від 24.05.2011 р. та № від 24.05.2011 р. в частині донарахування податку на додану вартість не підлягають задоволенню. Щодо застосування Відповідачем штрафних санкцій суд першої інстанції вважає, що у Відповідача були відсутні підстави для їх застосування згідно з нормами Податкового кодексу України, оскільки запроваджені з 01.01.2011 р. норми Податкового кодексу України не можуть застосовуватись до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності.

Колегія суддів не заперечує висновків суду першої інстанції про скасування податкових повідомлень-рішень № від 24.05.2011 р. та № від 24.05.2011 р. в частині донарахування податку на додану вартість, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Згідно з п. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

З аналізу вказаних норм вбачається, що в разі здійснення фізичною особою продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи об'єктом оподаткування є дохід, одержаний такою особою протягом календарного року.

Так, у позовній заяві Позивач зазначає, що в ході проведення перевірки не було взято до уваги надходження коштів у валюті на рахунок Позивача від нерезидентів в різних сумах у 2009 та 2010 роках, як оплата за відвантажений їм товар за контрактами у 2008 та 2009 роках. Вказані валютні кошти на думку Позивача не підлягають оподаткуванню, так як за отриманий дохід по вказаних контрактах у 2008 та 2009 роках по факту відвантаження товару відразу був сплачений податок з доходів фізичних осіб. При цьому, у поданих Позивачем податкових деклараціях у 2008 та 2009 роках вказаний прибуток з доходів фізичних осіб уже зазначений і сплачений, про що свідчать виписки з банку про рух коштів на рахунках Позивача.

Як пояснили в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники Позивача, об'єкт оподаткування визначався Позивачем, виходячи з вартості товарів, зазначених у вантажно-митних деклараціях.

Однак, ні Закон України "Про податок з доходів фізичних осіб", ні Декрет Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" не передбачають порядку визначення об'єкту оподаткування на підставі митних декларацій без фактичного отримання доходу у вигляді сплачених коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що податковим органом було правомірно здійснено нарахування податку з доходів фізичних осіб з фактично отриманого Позивачем доходу за перевіряємий період.

Разом з тим Позивачем не надано суду доказів сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 98973,79 грн. у 2008 та 2009 роках по факту відвантаження товару на підтвердження своїх доводів про фактичне здійснення подвійного оподаткування. Матеріали справи містять виписки по банківським рахункам фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та відповіді на запити Позивача фірм-нерезидентів, які вказують на надходження коштів за контрактами 2008-2009 років у 2009-2010 роках, однак вказані матеріали не підтверджують сплату Позивачем податку з доходів фізичних осіб у 2008-2009 роках по зазначеним контрактам

Відповідно до 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено заниження суми податку на додану варість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 22575,38 грн.

Позивачем нарахування податку на додану вартість не оспорюється. Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 оскаржує дії податкового органу щодо незарахування суми нарахованого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в рахунок зменшення податкового кредиту, задекларованого нею за грудень 2009 року.

Відповідно до п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Таким чином, Закон України "Про податок на додану вартість" передбачає можливість зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість лише за наявності суми бюджетного відшкодування з цього податку, а не податкого кредиту. При цьому рішення про таке зарахування приймається платником податку самостійно та відображається у податковій декларації та не може здійснюватись податковим органом.

Зважаючи на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідачем було правомірно донараховано 22575,38 грн. податку на додану вартість та прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2011 р. в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про скасування податкових повідомлень-рішень № від 24 травня 2011 року про застосування штрафних санкцій в сумі 680 грн. та № від 24 травня 2011 року в частині застосування штрафної санкції в сумі 5643,85 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно правомірність поведінки особи, зокрема дотримання нею норм податкового законодавства, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи.

У свою чергу, заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи-порушника, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

При цьому слід ураховувати, що відповідно до частини другої статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Так, відповідно до п.п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Згідно з п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України (в редакції станом на час накладення штрафу) неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України (в редакції станом на час накладення штрафу) у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, як законодавством, чинним на час вчинення правопорушення, так і законодаством, чинним на час накладення штрафів, було передбачено відповідальність за вчинені Позивачем порушення. При цьому, передбачені Податковим кодексом України санкції за вказані порушення не перевищують санкції, передбачені Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що запроваджені з 01.01.2011 р. норми ПК України не можуть застосовуватись до правовідносин, які виникли до набрання його чинності.

На підставі норм законодавства, що діяло на момент вчинення відповідних дій необхідно надавати лише оцінку правомірності цих дій. Разом з тим, застосування санкцій за виявлені порушення необхідно здійснювати на підставі Податкового кодексу України, який є чинним на час їх застосування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині постанову Чернівецького окружного адміністративного суду слід залишити без змін

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Сторожницькому районі Чернівецької області задовольнити.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Чернівецької області про скасування податкових повідомлень-рішень скасувати в частині задоволення позову про скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Чернівецької області № від 24 травня 2011 року про застосування штрафних санкцій в сумі 680 грн. та № від 24 травня 2011 року в частині застосування штрафної санкції в сумі 5643,85 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Чернівецької області № від 24 травня 2011 року про застосування штрафних санкцій в сумі 680 грн. та № від 24 травня 2011 року в частині застосування штрафної санкції в сумі 5643,85 грн. відмовити.

В решті постанову Чернівецького окружного адміністративного суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі "14" лютого 2012 р. .

Головуючий /підпис/ Сапальова Т.В.

Судді /підпис/ Сторчак В. Ю.

/підпис/ Смілянець Е. С.

З оригіналом згідно:

секретар