Справа № 462/2841/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року№ 876/10554/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова на постанову Залізничного районного суду міста Львова від 12 вересня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Залізничного об'єднаного УПФУ міста Львова, в якому просив: 1) визнати протиправними дії Залізничного об'єднаного УПФУ, яке є правонаступником УПФУ в Залізничному районі м. Львова, щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації заробітної плати під час обчислення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу»; 2) зобов'язати Залізничне об'єднане УПФ м. Львова провести позивачу перерахунок пенсії з 15.02.2017 року з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати згідно довідки № 11-19/965 від 09.02.2017 р. в розмірі 80% від заробітку відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723 - XІІ та із збереженням індексації пенсії з наростаючим підсумком за весь період, що передбачено «Порядком проведення індексації грошових доходів населення» від 07.07.2003 р. №1078; 3) усунути допущені порушення прав позивача шляхом зобов'язання відповідача виплатити позивачу недоотриману суму пенсії з урахуванням індексу інфляції з 15.02.2017 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постановою Залізничного районного суду міста Львова від 12.09.2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Залізничного об`єднаного управління Пенсійного Фонду України м. Львова, яке є правонаступником управління Пенсійного Фонду України в Залізничному районі м. Львова, щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації заробітної плати під час обчислення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу». Зобов`язано Залізничне обєднане управління Пенсійного Фонду України м. Львова провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 15.02.2017 р. та призначити її з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати згідно довідки №11-19/965 від 09.02.2017 р. в розмірі 80% від заробітку державного службовця, на який нараховано та утримано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із збереженням індексації пенсії з наростаючим підсумком за весь період з врахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 12.09.2017 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом не повністю з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому оскаржена постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що при призначенні пенсії державного службовця до заробітку для обчислення пенсії матеріальна допомога оздоровлення та індексація не включаються, оскільки є одноразовими виплатами і не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбачених ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» та п.4 Постанови КМУ №865 від 31.05.2000 року. Пенсії по інвалідності та в разі втрати годувальника, а також пенсії державним службовцям, які не мають права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 р., призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як передбачено статтею 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 р. У зв'язку з чим перерахунки пенсій, відповідно до Закону України від 10.12.2015 р. №889-VІІІ «Про державну службу», не передбачені.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 12.09.2017 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить оскаржену постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 05.11.2012 року перебуває на обліку в Залізничному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова та отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 80% від заробітку.

Стаж державної служби складає 21 рік 10 місяців 04 дні, страховий стаж 37 років 09 місяців 15 днів.

Позивач 15.02.2017 р. звернувся із заявою до відповідача про перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням всіх складових заробітної плати, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації, згідно довідки про заробітну плату.

Листом від 23.02.2017 р. № 2192/03-15 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії мотивуючи це відсутністю підстав для такого перерахунку (а.с. 23-24).

30.03.2017 р. позивач подав відповідачу заяву про роз'яснення механізму розрахунку його пенсії із зазначенням її складових та періоду взятого для такого розрахунку (а.с. 25).

Залізничним об'єднаним УПФУ м. Львова листом № 46/Ш-9/343 від 21.04.2017 р. позивачу було роз'яснено, що при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця включалися складові заробітної плати, передбачені Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (а.с. 26-27).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби. При цьому застосуванню підлягає стаття 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС України від 08.07.2015 р. № 732/48/15-а.

Таким чином, при перерахунку пенсії державного службовця має враховуватись відсоток суми заробітної плати, який було визначено позивачу при призначенні пенсії, а саме 80%.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2, 6 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються КМ України.

Постановою КМ України від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів» керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Щодо включення до заробітку, з якого визначалась пенсія державного службовця сум індексації заробітної плати, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, мова йде про грошові доходи населення, які згідно ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» включаються для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постановах від 28.05.2013 року (№21-97а13), від 04.03.2014 року (№ 21-3а14), від 16.09.2014 року (№21-314а14), які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень і для всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної пенсії з включенням до заробітку, з якого визначалась пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації зарплати відповідно до довідки № 11-19/965 від 09.02.2017 р. про складові заробітної плати, є підставними та обґрунтованими, підлягають задоволенню.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо дати з якої позивачу слід здійснити перерахунок пенсії.

Так, із матеріалів справи видно, що позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 15.02.2017 р..

Тому, проведення перерахунку пенсії позивачу слід здійснювати із 15.02.2017 року, тобто з дати звернення особи до УПФ із заявою про перерахунок пенсії.

Отже, позовні вимоги в цій частині також є підставними.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції невірно вказано у резолютивній частині оскарженої постанови суду від 12.09.2017 року про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію, оскільки позивач просив провести перерахунок та виплату пенсії, а не призначення пенсії. Така пенсія уже призначена із 05.11.2012 р..

Тому постанову суду першої інстанції в цій частині слід змінити, замінивши слово «призначити» словом «виплатити».

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що постанова суду першої інстанції від 12.09.2017 року в частині щодо відмови у задоволенні позовної вимоги щодо виплати пенсії з урахуванням індексу інфляції, позивачем по справі не оскаржена в апеляційному порядку.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 12.09.2017 року слід частково змінити, а в решта частині оскаржену постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова - задоволити частково.

Постанову Залізничного районного суду міста Львова від 12 вересня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - змінити, а саме, в абзаці третьому резолютивної частини цієї постанови суду слово «призначити» замінити словом «виплатити».

В решта частині постанову Залізничного районного суду міста Львова від 12 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови виготовлено 18.12.2017 року