Справа № 810/2495/17
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року № 810/2495/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вимогами про зобов'язання Департамент соціального захисту населення КОДА видати йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Своє звернення обґрунтував тим, що Департамент відмовив Миронівській РДА надати йому статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії без законних підстав, з мотивів внесення змін до закону, яким зону проживання ОСОБА_1 виключено із числа пільгових.

У призначений для розгляду справи час відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату та місце проведення розгляду належним чином. У поданому суду письмовому запереченні просив розглянути справу без його участі.

Згідно ч.6 ст.128 КАСУ, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши доводи позовної заяви, встановивши фактичні обставини справи, з наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке:

листом №05-59-1233 від 31.05.2017 р. Департамент соціального захисту населення Київської ОДА відмовив позивачу у видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії. Як на підставу відмови вказав, що Законом України від 28.12.2014 р. №76-VIII виключено абз.5 ч.2 ст.2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому позивач не рахується таким, що проживає у зоні радіоактивного забруднення та немає будь-яких прав на пільги.

Не погоджуючись з рішенням державного органу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного:

статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі по тексту - Закон № 796-XII) для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; 2) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до статті 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначеного Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок). Посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом № 796-XII (п. 2 Порядку № 51). Видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення видаються: інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення (п. 10 Порядку № 51).

Отже, інших вимог щодо надання документів вказаний Порядок не містить, відтак до заяви додаються копії документів для встановлення особи, зокрема, паспорт та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, копія виписки-довідки МСЕК із експертним висновком та посвідчення потерпілого 4 категорії.

З вищенаведених норм права вбачається, що посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи є документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом № 796-XII. Рішення про видачу чи відмову у видачі посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі категорії 1, віднесено до повноважень Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

З аналізу змін у законодавстві, зокрема, внесених Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015. Отже, посилання відповідача на вищезазначені зміни в законодавстві суд відхиляє, оскільки жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі № 796-XII не відбулось. Виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Відтак, посвідчення позивача категорії 4 є діючим та зберігається за ним довічно, а тому на момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії з відповідною видачею йому посвідчення.

Натомість, приймаючи рішення у даній справі, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у визначеній ним редакції, оскільки зобов'язуючи орган влади видати посвідчення суд фактично втручається у дискреційні повноваження іншого органу державної влади та перебирає на себе не властиву функцію регулювання відносин у певний спосіб.

Згідно Конституції України державна влада у країні поділена на три незалежні одна від одної гілки: законодавчу, виконавчу та судову. Загальновизнаною є парадигма про недопустимість втручання однієї гілки влади в діяльність іншої, оскільки це порушує суверенітет та баланс влади. Державна влада не належить лише одному органу, а деконцентрується між окремими її гілками, які взаємодіють між собою через систему стримувань та противаг. Не перевищення певної владної межі (доктрина «ultra vires» ) є однієї із основних для побудови демократичного суспільства.

Тому суд не знаходить законних підстав спонукати відповідача до вчинення дій, які виходять за межі компетенції суду, оскільки вимагають проведення Департаментом процедури перевірки поданих документів, прийняття відповідних рішень тощо.

Проте, суд вважає за можливе вийти за межі заявлених позивачем вимог на підставі ч.2 ст.11 КАСУ для повного захисту прав та інтересів його прав та зобов'язати Департамент соціального захисту населення КОДА повторно розглянути подання Миронівської РДА про надання ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії з видачею посвідчення.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути подання Мирононівської РДА відносно ОСОБА_1 про видачу йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

У задоволенні решти вимог, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.