Справа № 821/824/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/824/17

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Малюченка С.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

01.06.2017 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС у Херсонській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасування податкові повідомлення - рішення від 13.09.2016р. № - про застосування штрафної санкції у сумі 19 783 грн. за порушення вимог п.п.1,12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та № - про застосування штрафної санкції у сумі 26 582 грн. за порушення ст.15 та ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті за результатами фактичної перевірки, проведеної із численними порушеннями. Також, позивач зазначає, що на його думку, взагалі відсутні докази проведення перевірки саме його об'єкта торгівлі та, що йому невідомо кому саме належить торгівельна палатка, яка фактично перевірялася та хто саме назвався його іменем.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 13.09.2016р. № про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 19783 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.09.2016р. № про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 26582 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ГУ ДФС у Херсонській області 29.09.2017р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови було неправильно встановлено фактичні обставини та грубо порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12.09.2017 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

01.07.2016р. начальником ГУ ДФС у Херсонській області видано наказ №292 про проведення на підставі п.п.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПК України фактичних перевірок платників податків за затвердженим переліком, до якого, зокрема, було включено і належний ФОП ОСОБА_3 (НОМЕР_1) намет «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташований за адресою: АДРЕСА_1.

27.07.2016р. працівниками ГУ ДФС у Херсонській області було проведено фактичну перевірку належного ФОП ОСОБА_3 намету «ІНФОРМАЦІЯ_1», за адресою: АДРЕСА_1, та одночасно здійснено контрольну закупку.

За результатами вказаної перевірки складено акт №270/21/22/РРО/НОМЕР_1, в якому зафіксовано проведення неоформленим продавцем ОСОБА_5 розрахункової операції з продажу 1 бокалу (0,5 л) розливного пива "Янтар" без застосування РРО (т.б. без роздрукування і видачі чека), здійснення реалізації товару, необлікованого належним чином, здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта громадського харчування (ресторанного господарства), а також без наявності відповідної ліцензії.

В подальшому, на підставі вказаного акту перевірки, 13.09.2016р. уповноваженою особою ГУ ДФС у Херсонській області на адресу ФОП ОСОБА_3 було винесено податкові повідомлення-рішення: 1) № - про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 19 783 грн. - за порушення п.п.1,12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та 2) № - про застосування штрафної санкції у сумі 26 582 грн. за порушення ст.ст.15,15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Не погоджуюсь із зазначеними вище діями та рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірних дій та рішень відповідача.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необґрунтованими та не відповідаючими фактичним обставинам, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на думку представника позивача, у контролюючого органу були відсутні достатні повноваження та належні підстави для проведення 27.07.2016р. фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3

Однак, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, не погоджується з такою позицією позивача та з цього приводу зазначає наступне.

Як передбачено положеннями пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім того, відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, зокрема, визначено, що «фактичною» вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Крім того, слід зазначити, що згідно із приписами п.80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

У відповідності ж до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка також може проводитися і на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що в даному випадку, фактична перевірка позивача була призначена та проведена з дотриманням усіх вимог діючого на той час ПК України та Законів України №481/95-BP від 19.12.1995р. і №265/95-ВР від 06.07.1995р.

До того ж, при цьому, одночасно слід звернути увагу й на те, що позовних вимог щодо визнання неправомірними дій податкового органу, пов'язаних із проведення цієї перевірки позивач в своєму позові не заявляв. Апеляційний суд же, в свою чергу, розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог.

Що ж стосується безпосередньо фактичних обставин проведення цієї перевірки та встановлених податковим органом порушень, то апеляційним судом встановлено наступне.

Так, зі спірного акту фактичної перевірки №270 та доданих до нього документів слідує, що 27.07.2016р. о 15:05 год. працівниками ГУ ДФС була проведена фактична перевірка належного ФОП ОСОБА_3 намету "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Також, до вказаного акту перевірки додано акт проведення контрольної розрахункової операції №177, відповідно до якого, у наметі "ІНФОРМАЦІЯ_1" проведено розрахункову операцію о 15:05 год. з продажу пива "Янтар" 0,5 л (алкогольне) за ціною 13 грн. в пластиковому бокалі для споживання на місці з пивної установки. При цьому, РРО не застосовано (т.б. останній відсутній взагалі), розрахунковий документ не роздрукований та не виданий. Розрахунок проводила «неоформлений» продавець - ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2), яка, в свою чергу, відмовилася від надання письмових пояснень, але на вимогу перевіряючих власноручно записала свої персональні дані та адресу мешкання, після чого, раптово зникла з місця події.

Крім того, до акту цієї ж перевірки також додано і акт відмови №191 від 27.07.2016р., відповідно до якого, з'явившийся на місці події (о 15.40) ФОП ОСОБА_3 та особа, що проводила розрахункові операції ОСОБА_5 відмовились від підписів в акті та від отримання копій направлення на перевірку, наказу про призначення перевірки та акту проведеної фактичної перевірки.

Слід зазначити, що на підтвердження правомірності своїх дій та рішень податковий орган надав до суду 1-ї інстанції копії актів фактичної перевірки, відмови від підпису, контрольної закупки, датовані 27.07.2016 року та фотографії належного позивачу намету "ІНФОРМАЦІЯ_1", з яких видно, що він відчинений і ньому знаходяться алкогольні (пиво) і безалкогольні напої, вода, морозиво та інші товари, а також порожні коробки з-під товарів.

Позивач же, в свою чергу, як і його представник, фактично на протязі всього часу розгляду даної справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій давали непослідовні та протирічливі пояснення, заперечували проти вищезазначених відповідачем обставин проведення перевірки та взагалі не підтверджували факт здійснення в той день торгівлі зі свого намету, а також заявляли, що на доданих до акту перевірки фотографіях нібито зафіксовано не його торгівельний намет.

Проте, судова колегія не може прийняти до уваги позицію та непослідовні пояснення позивача і його представника та розцінює їх критично, оскільки останні протирічать дійсним обставинам справи та повністю спростовуються численними і наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- заявою (скаргою) самого позивача на ім'я начальника ГУ ДФС в Херсонській області про оскарження рішення контролюючого органу в адміністративному порядку вх.25/ФОП від 08.02.2017р., зі змісту якої вбачається, що саме його намет "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і був безпосереднім місцем перевірки 27.07.2016р. і саме з цього намету і були вилучені нещодавно придбані ним товарно-матеріальні цінності, в т.ч. і розливне пиво з відповідним устаткуванням, хоча особисто він в той день не торгував та не дозволяв торгувати своїм знайомим, які, нібито охороняли товари;

- висновком Корабельного відділення поліції Херсонського відділу поліції від 24.09.2016 року, зробленого за результатами матеріалів СО від 15.09.2016р. №18169 за фактом порушення правил торгівлі, зі змісту якого теж видно, що спірна перевірка проводилась саме намету «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться на території відпочинку «Гідропарк» і належить позивачу, але, останній самостійно не здійснював торгівлю пивом. Реалізував же пиво з цієї палатки його знайомий, якого позивач попросив на декілька днів його підмінити;

- фотографіями намету «ІНФОРМАЦІЯ_1», фотографіями накладної на передачу обладнання №НХНК-00890 (парасольки, столи, стільці) від ООО «Партнер Дистриб'юшн» - орендарю ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) та акту приймання-передачі цього обладнання, які були виявлені перевіряючими у продавця в ході проведення фактичної перевірки;

- змістовною письмовою відповіддю ГУ ДФС у Херсонській області від 08.12.2017р. вих.№7931 на запит суду апеляційної інстанції від 22.11.2017р.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та оцінивши надані сторонами докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що спірна фактична перевірка проводилася 27.07.2016р. на законних підставах, перевірявся безпосередньо належний саме позивачу намет «ІНФОРМАЦІЯ_1» (який до речі знаходився на території Херсонського Гідропарку без оформлення паспорту прив'язки та договору оренди земельної ділянки), з якого, в свою чергу, неоформленим продавцем ОСОБА_5 (яку позивач оформив до себе на роботу лише тільки з 01.09.2016р.) і відбувся незаконний (т.б. без наявності ліцензії, роздрукування та видачі чека через РРО) продаж (контрольна закупка) 0,5 л розливного пива «Янтар».

При чому, одночасно слід звернути увагу на те, що відповідно до чинного податкового законодавства, саме суб'єкт господарювання, яким в даному випадку є ФОП ОСОБА_3, несе відповідальність за організацію та діяльність належного йому об'єкта господарювання (торгівлі).

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, позивач - ФОП ОСОБА_3 є суб'єктом підприємницької діяльності, знаходиться на «загальній системі оподаткування» (але не є платником ПДВ), основний вид діяльності за КВЕД 47.11,56.30 - роздрібна торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, проводить свою господарську діяльність в кафе, яке розташовано за адресою: м.Херсон, с.Антонівка, вул.Херонська,1, за цією ж адресою за позивачем зареєстровано РРО та видано ліцензію на право торгівлі алкогольними напоями (строк дії з 15.08.2015р. по 15.08.2016р., продовжено до 15.08.2017р.) та в наметі «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (без РРО та наявності ліцензії).

Відповідно до абз.3 пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України, «реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об'єктах громадського харчування, а також фізичний відпуск з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції товарів, зазначених у пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 цього Кодексу, незалежно від форми розрахунків.

Згідно із п.215.1 ст.215 ПК України, до підакцизних товарів належить, зокрема, пиво.

Як слідує з вимог ст.15 Закону України №481/95, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

А як визначено приписами ч.5 ст.15-3 Закону України №481/95-ВР, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Отже, враховуючи вищезазначені положення діючого законодавства, можна дійти висновку, що роздрібна торгівля алкогольними напоями на розлив повинна здійснюватися суб'єктом господарювання в закладах (підприємствах) ресторанного господарства, що має статус підприємства громадського харчування чи підприємства з універсальним асортиментом товарів, за погодженням з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби, та за наявності відповідної ліцензії.

Як вже зазначалося вище, матеріалами справи встановлено, що з належного позивачу торгівельного намету «ІНФОРМАЦІЯ_1» без застосування РРО здійснювалася торгівля алкогольними напоями (пивом) на розлив без наявності відповідної ліцензії на право здійснення реалізації алкогольних напоїв, що є грубим порушенням вимог ст.15 та ч.5 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. №481/95, за яке, в свою чергу, ст.17 Закону передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія приходить до висновку про те, що застосування спірним податковим повідомленням-рішенням № від 13.09.2016р. до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 26 582 грн. (т.б. 9891 грн. х 2 + 6800 грн.) за порушення вимог ст.ст.15,15-3 Закону України №481/95 було здійснено відповідачем правомірно та з дотриманням норм чинного законодавства.

Що ж стосується позовних вимог щодо скасування іншого податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2016р., то судова колегія з цього приводу зазначає наступне.

У відповідності до положень п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема: проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій (РРО) з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно ж із п.12 ст.3 вказаного Закону №265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку за винятком продажу товарів особами, які, відповідно до законодавства, оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

При цьому, слід звернути увагу на те, що вказана вище норма не застосовується лише до фізичних осіб-підприємців, які знаходяться на «спрощеній» системі оподаткування.

Позивач же - ФОП ОСОБА_3, як вже зазначалося вище, знаходиться на «загальній» системі оподаткування, а тому він, відповідно до вказаних вимог п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР, повинен вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації і здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Проте, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, не зважаючи на вищевказані вимоги Закону №265/95, 27.07.2016р. продавцем ОСОБА_5 (яку позивач оформив на роботу тільки 01.09.2016р.) було незаконно (т.б. без наявності ліцензії) реалізовано без застосування РРО, роздрукування та видачі чека 0,5 л розливного пива «Янтар», а також здійснювався продаж товару, необлікованого належним чином, що є грубим порушенням вимог п.п.1,12 ст.3 Закону №265/95, за які, в свою чергу, ст.ст.17,20 цього ж Закону передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій.

При цьому, слід зауважити, що позивач до цього часу ні під час спірної перевірки, ні в подальшому, ані до податкового органу, ані до суду жодних документів, які б підтверджували факт придбання ним товарів, які знаходилися в той день у наметі на реалізації, а також факт належного ведення ним обліку товарних запасів до цього часу так і не надав. Не має таких документів і в матеріалах справи.

Таким чином, за вказаних обставин, судова колегія приходить до висновку, що застосування спірним податковим повідомленням-рішенням № від 13.09.2016р. до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 19 783 грн. (т.б. 9891 грн. х 2 +1 грн.) за порушення вимог п.п.1,2 ст.3 Закону України №265/95-ВР було здійснено правомірно та з дотриманням норм чинного законодавства.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Отже, за вказаних обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв'язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає за необхідне скасувати постанову окружного суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року - скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко