Справа № 697/2073/17
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/2073/17 Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправними дій та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії управління Держпраці в Черкаській області по винесенню постанов про накладення штрафу від 19 квітня 2017 року №23-09-32/0321-210 та №23-09-32/0321-209 , і скасувати ці постанови.

Постановою Канівський міськрайонний суд Черкаської області від 01 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 14.08.2017 №169-Н та направлення на перевірку від 14.08.2017 № 1585 головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 доручено провести інспекційне відвідування на предмет додержання законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин та інших питань законодавства про працю ФОП ОСОБА_3

Відповідно до акта №23-03-09/0852, інспектором встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 вимог статей 32,83,103,107,115,116 КЗпП України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ст. 21 Закону України «Про відпустки», та у зв'язку з виявленими порушеннями законодавства про працю винесено припис від 21.08.2017 № 23-03-09/0852-0593 про усунення виявлених порушень.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.08.2017 № 23-03-09/0510, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: при проведенні 21 серпня 2017 року інспекційного відвідування на предмет додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_3 встановлено порушення вимог законодавства про працю, зокрема: вимог ст.107 КЗпП України - не проведена у подвійному розмірі оплата за роботу у святковий день та вимог ч.1 ст.116, ст.83 КЗпП України - при звільненні працівника не нарахована компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

12.09.2017 відповідач прийняв постанови №23-03-09/0852-429 та №23-03-09/0852-430, якими застосував до позивача штрафи в сумі 3200,00 грн. та 32 000,00 грн. за порушення законодавства про працю.

Вказані постанови є предметом цього позову, оскільки позивач вважає їх протиправними.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки, позивачем виконано вимоги припису, він підлягає звільненню від відповідальності.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-У (далі - Закон № 877), відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, регулюються цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 877-У, заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, Державна служба України з праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок № 295), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення; та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до положень пп. 6 п. 5 Порядку № 295 інспекційне відвідування проводиться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів, серед іншого, про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.

Так, 28.07.2017 до Управління Держпраці у Черкаській області надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 7047/04-03, в додатку 1 до якого надано інформацію щодо страхувальників, які нараховують заробітну плату менше мінімальної, серед яких був зазначений позивач.

Наказом від 14.08.2017 № 169-Н «Про проведення інспекційного відвідування», головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 у період з 18.08.2017 по 01.09.2017 доручено здійснити інспекційне відвідування на предмет додержання законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин та інших питань законодавства про працю ФОП ОСОБА_3 (п. 1.1. наказу). На підставі наказу оформлено направлення від 14.08.2017 № 1585 на проведення інспекційного відвідування зазначеного суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України № 877-У, заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Так, згідно зі ст. 12 Конвенції МОП № 81, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Згідно зі ст. 16 вказаної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Тобто, Конвенція МОП № 81 визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо неправомірності дій Управління Держпраці у Черкаській області по проведенню позапланової перевірки позивача не ґрунтуються на нормах законодавства.

Як наголошувалось вище, у період з 19.08.2017 по 21.08.2017 головним державним інспектором проведено інспекційне відвідування з питань додержань позивачем законодавства про працю.

Згідно пунктів 19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складається акт і у разі виявлена порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Так, за результатами інспекційного відвідування інспектором Корякіною Л.І. складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю і загальнообов'язкове соціальне страхування від 21.08.2017 № 23-03-09/0852, який отриманий позивачем без зауважень і заперечень.

У зв'язку з виявленими порушеннями законодавства про працю позивачеві внесено припис від 21.08.2017 № 23-03-09/0852-0593 про їх усунення та складено протокол про адміністративне правопорушення № 23-03-09/0510 від 21.08.2017.

Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачена відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, за порушення вимог законодавства про працю.

Так, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі, зокрема, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недотримання встановлених законом гарантій та: пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу». «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у десятикратному розмір: мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацам другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

При цьому, зазначені штрафи є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи зазначені у частині другій статті 265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Згідно з положеннями зазначеного вище пункту штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громадами.

Так, у зв'язку з виявленими в ході інспекційного відвідування порушеннями вимог законодавства про працю, першим заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області Мащенком В.В. 12.09.2017 винесено постанови про накладення штрафу № 23-03-09/0852-429, № 23-03-09/0852-430, якими на позивача накладено штрафи в розмірі 32 000,00 грн. та 3 200 грн.

Виявлені порушення були усунені позивачем, проте, висновок суду першої інстанції щодо його звільнення від відповідальності у зв»язку з цим, є помилковим.

Так, частиною 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», встановлено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються,

Проте, положення наведеної норми Закону суперечать змісту Конвенції МОП № 81.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори визначено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлені інші правила ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Також, відповідно до ч.6 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як було вище зазначено, згідно ч. 4 ст.2 Закону України «Про засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

При цьому, ч. 5 вказаної статті передбачено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм, вбачається, що всі інші норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, в тому числі, і положення ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.08.2017 (справа №809/438/17).

Відповідно до п.27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Згідно п. 28 Порядку № 295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Однак, відповідно до положень п. 29 Порядку № 295, заходи про притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Так, згідно акту відвідування № 23-03-09/0852, позивачем заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше, ніж з початку відпустки, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 115 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проведена не в день звільнення, що є порушенням ст. 116 КЗпП України, не проведена у подвійному розмірі оплата за роботу у святковий день. Так, відповідно до табеля обліку робочого часу 9 травня ОСОБА_6 відпрацювала 11 годин, проте, відповідно до відомості нарахування заробітної плати за травень оплата за роботу у святковий день працівниці у подвійному розмірі не проведена, чим порушено ст. 107 КЗпП України.

Отже, на переконання судової колегії, відповідач, як суб»єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій та рішень, в той час, як доводи позивача не ґрунтуються на законі.

Крім того, при розгляді даної справи судом першої інстанції порушено правила предметної підсудності (неналежний суд), що, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Як установлено судом, підставою для винесення оскаржуваних постанов є акт № 23-03-09/0852.

Тобто, штрафи, передбачені частиною 2 ст. 265 КЗпП України, не є видом адміністративної відповідальності, а правовідносини щодо накладення зазначених штрафів не регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, суд першої інстанції помилково вважає винесення спірних постанов притягненням до адміністративної відповідальності в порядку КУпАП, в той час, як мало місце накладення фінансових санкцій за порушення трудового законодавства.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, слід зазначити, що закон не ототожнює фінансову санкції з адміністративним правопорушенням (проступком), поняття якого визначено ст.9 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 КАС України справи, у яких однією з сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, підсудні окружним адміністративним судам.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області - задовольнити.

Постанову Канівський міськрайонний суд Черкаської області від 01 листопада 2017 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання дій неправомірними та скасування постанов - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Постанова в повному обсязі складена 18 грудня 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.В.Федотов