Справа № 826/14416/17
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/14416/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., при секретарі Бєсєді А.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «УКР Мет-Центр»
до третя особа Головного управління ДФС у місті Києві Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення від 14 червня 2017 року № в частині
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР Мет-Центр» (далі по тексту - позивач, ТОВ «УКР Мет-Центр») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна податкова інспекція у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 червня 2017 року № в частині нарахування 257 710,10 грн. грошових зобов'язань та 64 427,52 грн. штрафних санкцій, усього - 322 137,62 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року відкрито провадження у справі №826/14416/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 05 грудня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 14 червня 2017 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, відповідно до абзацу другого пункту 123.1 статті 123, за порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України ТОВ «УКР Мет-Центр» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 391 363 грн., в тому числі: за основним платежем - 324 661 грн., за штрафними санкціями - 66 702 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту від 01 червня 2017 року № 216/26-15-14-02-03/37602837 «Про результати планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Мет-Центр» (код 37602837) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року».

В акті перевірки встановлено, серед іншого, наступне порушення: підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпунктів 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, статті 1, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 324 661 грн., в тому числі за 2014 рік в сумі 266 806 грн. та 2015 рік в сумі 57 855 грн.

Вказані в акті перевірки порушення мотивовані неправомірним включенням позивачем до складу витрат вартості операцій по взаємовідносинам із ТОВ «Сталь-Маркет» та безпідставним включенням до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість по цим відносинам у зв'язку із не підтвердженням реальності вчинення господарських операцій

Позивач вважає протиправними податкове повідомлення-рішення, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, а ТОВ «УКР Мет-Центр» дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки акту перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «Сталь-Маркет», мету придбання та обставини використання придбаних послуг (товарів) у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що 21 листопада 2014 року між ТОВ «УКР Мет-Центр» (Покупець) та ТОВ «Сталь-Маркет» (Постачальник) укладено Договір купівлі - продажу брухту та відходів чорних металів № 21-11/14-м, за умовами якого Продавець зобов'язується продати та передати у власність Покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити промисловий брухт та відходи чорних металів згідно ДСТУ 4121-2002 у кількості відповідно до актів прийняття - передачі підписаних між сторонами під час дії даного договору.

На підставі вказаного Договору сторонами складені та підписані акти приймання металів, додаткові угоди із визначенням ціни та кількості металу, товарно-транспортні накладні та податкові накладні, копії яких містяться в матеріалах справи.

Оплата здійснювалась у безготівковій формі на банківський рахунок ТОВ «Сталь-Маркет», що також встановлено під час перевірки.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних обставин) визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Суд враховує наявність в матеріалах справи первинних документів по відносинам із постачальниками, однак звертає увагу, що формальна наявність у покупця первинних документів, необхідних для віднесення певних сум до складу витрат відповідного періоду не є безумовною підставою формування витрат, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та придбання послуг з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем робіт/послуг з його господарською діяльністю, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР Мет-Центр» здійснює господарську діяльність у сфері оптової торгівлі металами та металевими рудами; діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; неспеціалізованою оптовою торгівлею; відновленням відсортованих відходів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР Мет-Центр» має відповідну ліцензію серії АГ № 578665 (вид діяльності - заготівля, переробка металобрухту чорних металів).

З матеріалів справи вбачається, що для ведення господарської діяльності позивач орендує земельну ділянку за адресою місто Чернігів, вул. Широка 1а у ТОВ "Промислово-фінансова група "Укр Мет" відповідно до Договору від 01 грудня 2011 року. При цьому, вказана земельна ділянка орендується ТОВ "Промислово-фінансова група "Укр Мет" відповідно до Договору від 29 жовтня 2012 року укладеного із Чернігівською міською радою (кадастровий план земельної ділянки, акт приймання - передачі, акт визначення меж земельної ділянки в натурі, розрахунок розміру орендної плати додані до матеріалів справи).

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Сталь-Маркет» здійснює господарську діяльність у сфері оптової торгівлі металами та металевими рудами; діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; неспеціалізованою оптовою торгівлею; відновленням відсортованих відходів.

Промисловий брухт та відходи чорних металів згідно ДСТУ 4121-2002 у кількості відповідно до актів прийняття - передачі підписаних між сторонами, проданий останнім ТОВ «УКР Мет-Центр».

На вимогу суду надано інформацію про транспортний засіб, який здійснював поставку металобрухту згідно Договору № 21-11/14-мвід 21 листопада 2014 року, а саме: копію свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу № СВС 063985 марки: ЗИЛ, модель 534330, тип: сидловий тягач-Е, повна маса 14500 та копію свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу № СХК 080546, марка: ОДАЗ, модель 93571, тип: загальний напівпричіп, загальна маса: 14300.

Інформація про повну масу транспортного засобу з загальним напівпричепом та маси металобрухту, яка зазначена в актах приймання металів та товарно-транспортних накладних відповідають технічним можливостям транспортного засобу, яким здійснювалась поставку метабрухту.

Під час розгляду справи, представник відповідача посилався на досудове розслідування стосовно ТОВ "Сталь-Маркет", проте інформації про результат досудового розслідування не надав, відтак, вказані посилання відхиляються судом.

Таким чином, позивачем доведено реальність та мету придбання у ТОВ «Сталь-Маркет» металу та брухту.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу про порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпунктів 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Мет-Центр» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Мет-Центр» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 14 червня 2017 року № в частині нарахування 257 710,10 грн. грошових зобов'язань та 64 427,52 грн. штрафних санкцій, усього - 322 137,62 грн.

3. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Мет-Центр» (код з ЄДР 37602837) з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 4832,07 грн (чотири тисячі вісімсот тридцять дві гривні сім копійок), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Аверкова