Справа № 264/4683/17
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4683/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Кузнецова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Донецької області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про визнання дій інспектора роти №2 УПП в м.Маріуполі ДПП молодшого лейтенанта Дейко В.В, щодо тимчасового вилучення транспортного засобу протиправним; визнати постанову серії АР №877521 від 19.09.2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що дії інспектора поліції є протиправними, а оскаржувана постанова є незаконною, оскільки винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, а обставини викладені в ній не відповідають дійсності. Зокрема, 01 вересня 2017 року вона припаркувала свій автомобіль на тротуарі по вул. Георгіївській таким чином, що передня частина авто знаходилася на газоні та з іншої сторони було достатньо місця для проходу пішоходам, більше ніж 2 метри, тому вона не порушувала правила дорожнього руху. Проте її автомобіль намагався забрати евакуатор та вона заперечувала проти таких дій. Але автомобіль було вилучено та доставлено до штраф майданчику. Після скасування за її скаргою первісної постанови про накладення адміністративного стягнення 19 вересня 2017 року інспектором поліції знову було винесено постанову за порушення пунктів 15.9 ґ та 15.10. в Правил дорожнього руху. Вказує, що таких порушень з її боку допущено не було та вона не здійснювала зупинку не проїзній частині дороги, а поставила автомобіль на тротуарі, залишивши при цьому більше ніж 2 метри для пішоходів. Також зазначає, що під час вилучення автомобіля було порушено встановлений законодавством порядок, зокрема акт про тимчасове вилучення транспортного засобу не підписаний водієм евакуатора, не складено рапорт про факт появи водія під час завантаження автомобіля, автомобіль не повернуто. Також порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки після скасування постанови від 01.09.2017 року, повторно постанову у справі виносив той самий інспектор поліції.

Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив про законність дій інспектора поліції при розгляді справи та складані постанови відносно ОСОБА_1, яка в порушення правил дорожнього руху здійснила зупинку свого транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу та стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишилося мене 2 метрів, чим суттєво перешкоджала пішоходам. Також вказував, що у зв'язку із тим, що транспортний засіб позивача суттєво перешкоджав дорожньому руху, а водія автомобіля при цьому не було, інспектором поліції було прийнято рішення відповідно до статті 265-2 КУпАП про тимчасове затримання транспортного засобу та доставку його на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора. Під час тимчасового затримання автомобіля позивача було складено відповідний акт огляду та затримання автомобіля за участю свідків і представника підприємства, якому належить евакуатор. Коли підійшов позивач, то всі роботи із завантаження автомобіля вже були виконані. Також представив диск із відеозаписом обставин подій з місця пригоди.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності.

Оскільки позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та в судове засідання не прибули особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.4 ст. 122, ч.6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи та відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 15.9. г) Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється зупинка на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до пункту 15.10. в) Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється стоянка на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Судом встановлено, що 19 вересня 2017 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 877521 від 19.09.2017 року інспектором поліції роти №2 Управління патрульної поліції в місті Маріуполі лейтенантом поліції Дейко В.В. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що вона 01 вересня 2017 року о 10 год. 04 хв. в місті Маріуполі по проспекту Металургів, 29 здійснила зупинку свого транспортного засобу HYUNDAI GETZ, держ. № НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушила пункт 15.9 ґ), а також здійснила стоянку цього ж транспортного засобу де для руху пішоходів залишилось менше 2 метрів та транспортний засіб суттєво перешкоджав руху пішоходів на тротуарі, чим порушив пункт 15.10. в Правил дорожнього руху України, , за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Також в цей же день і час інспектором поліції у присутності двох свідків та власника евакуатора було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу HYUNDAI GETZ, держ.№ НОМЕР_1, який суттєво перешкоджав руху пішоходів на пішохідному тротуарі.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести наявність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у порушенні правил зупинки та стоянки транспортних засобів на тротуарах та проїжджій частині.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, частина 4 статті 70 КАС України зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень пунктів 15.9 г) та 15.10 в. Правил Дорожнього Руху України, зокрема, у наданому відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції не вбачається достеменного порушення правил дорожнього руху.

Так представлене відео містить лише момент часткового завантаження транспортного засобу з краю тротуару на евакуатор. Також відповідачем представлено фото транспортного засобу позивача, передня частина якого стоїть на газоні, а задня на тротуарі. При цьому відсутні належні докази схеми розташування та місця стоянки транспортного засобу на тротуарі із відображенням зовнішніх країв автомобіля до бордюрного каменю, що дозволяло би чітко визначити розмір вільного місця з усіх боків до краю проїзної частини, тротуару та пішохідного переходу, а також існування суттєвого перешкоджання дорожньому руху пішоходів. За відсутності складеної поліцейським чіткої схеми із фіксацією місця розташування транспортного засобу не можливо спростувати заявлені доводи позивача щодо наявності на тротуарі вільного місця (більше 2 метрів) для вільного руху пішоходам, а всі сумніви в такому випадку слід тлумачити на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких підстав відповідачем не доведено достатніми та належними доказами порушення позивачем пункту 15.10. в) Правил дорожнього руху України, яким заборонено стоянку на тротуарах, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Стосовно порушення позивачем пункту 15.9. г) Правил дорожнього руху України, то відповідно до складеної постанови, ОСОБА_1 ставиться в провину зупинка транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу.

Натомість пункт 15.9. г) Правил дорожнього руху України визначає, що забороняється зупинка на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до поняття пішохідного переходу, яке міститься в пункті 1.10 Правил дорожнього руху, пішохідний перехід розташований на ділянці проїзної частини, тобто пунктом 15.9. г) правил забороняється зупинка ближче 10 метрів від пішохідного переходу на проїзній частині з обох боків від такого переходу.

Із аналізу норм слідує, що положення пункту 15.9. г) Правил дорожнього руху України можуть бути застосовані стосовно транспортних засобів, які розміщені лише на проїзній частині ближче 10 м від пішохідному переході, оскільки проїзною частиною згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху визначено елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Натомість із матеріалів справи вбачається, що автомобіль позивача був розташований не на проїзній частині, а на тротуарі, що виключає можливість застосування до ОСОБА_1 вказаного пункту правил дорожнього руху.

По своїй суті положення пунктів 15.9. г) та 15.10. в) Правил дорожнього руху, один з яких застосовуватися лише до транспортних засобів, що розміщені на тротуарі, а другий до тих, які на проїзній частині, є взаємовиключними та не можуть одночасно ставитися в провину ОСОБА_1

Таким чином інспектор поліції помилково розтлумачив пункт 15.9 г) Правил дорожнього руху України та поставив в провину склад правопорушення, який не відповідає дійсності.

За таких умов дії відповідача по складанню постанови відносно ОСОБА_1 за порушення пунктів 15.9. г) та 15.10. в) правил дорожнього руху є неправомірними, оскільки не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам, у зв'язку із цим постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Донецької області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 877521 від 19.09.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Д. В. Кузнецов