Справа № 2а/0270/3187/11
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2011-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/3187/11 Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімський І. Г.

суддів: Голоти Л. О. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю секретаря: Грищук С.Д.

представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов"язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з врахуванням поданих уточнень і доповнень, просив:

визнати протиправною безпідставну відмову УМВС України у Вінницькій області у задоволенні інформаційного запиту від 20.05.2011 року щодо надання належним чином засвідченої копії витягу із наказу УМВС № 153 по особовому складу, на підставі якого начальник УГБ УМВС був відкликаний із чергової відпустки, та копію наказу УМВС України у Вінницькій області № 569 від 28.11.2008 року "Про затвердження складу комісії УМВС України по перевірці діяльності ліцензіатів щодо додержання ними Ліцензійних умов у сфері охорони";

визнати протиправним необгрунтоване віднесення відповідачем інформації, що міститься у витязі із наказу УМВС № 153 та наказі № 569 від 28.11.2008 року до інформації з обмеженим доступом;

зобов'язати відповідача відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду шляхом направлення офіційного листа за підписом начальника УМВС України у Вінницькій області із вибаченнями з приводу неправомірних дій, які мали місце щодо нього з боку відповідача;

винести окрему ухвалу з приводу наявних порушень відповідача вимог ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року щодо порушення строків надання відповіді на інформаційні запити, та розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності в.о. начальника УКЗ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 за підписом якого був надісланий лист від 29.06.2011 року із відмовою у наданні публічної інформації.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2011 року вказаний адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено частково, визнано протиправною відмову УМВС України у Вінницькій області у задоволенні інформаційного запиту громадянина ОСОБА_2 від 20.05.2011р., щодо надання належним чином засвідченої копії витягу з наказу УМВС № 153 по особовому складу, на підставі якого начальник УГБ УМВС у Вінницькій області був відкликаний із чергової відпустки, та копії наказу УМВС України у Вінницькій області № 569 від 28.11.2008р. "Про затвердження складу комісії УМВС України по перевірці діяльності ліцензіатів щодо додержання ними Ліцензійних умов у сфері охорони". В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, як позивачем та відповідачем було подано апеляційні скарги для оскарження останнього.

Зокрема, позивач подаючи апеляційну скаргу, просив апеляційну інстанцію скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2011 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, просив скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2011 року та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги, викладені в поданій апеляційній скарзі, підтримав в повному обсязі, при цьому, заперечивши проти задоволення вимог апеляційної скарги УМВС України у Вінницькій області.

В свою чергу, представник УМВС України у Вінницькій області, підтримавши вимоги апеляційної скарги відповідача, проти доводів апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та оцінивши доводи поданих сторонами апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга УМВС України у Вінницькій області підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, 11.04.2011 року адвокат ОСОБА_2, на адресу УМВС України у Вінницькій області, надіслав запит № 174 з проханням надати наступну інформацію: 1) документально підтвердити або спростувати факт перебування начальника УГБ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 у відпустці станом на 09.08.2010 року; 2) документально підтвердити або спростувати факт перебування оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 на лікарняному в період з 03.08.2010 року по 09.08.2010 року; 3) повідомити правову підставу перевірки додержання ліцензіатом Ліцензійних умов від 09.08.2010 року №3 гр.ОСОБА_7, оскільки, як вбачається із змісту посвідчення на проведення перевірки від 03.08.2010 року №3 дана особа до складу комісій не входила.

Листом № 33-1637 від 12.05.2010 року УМВС України у Вінницькій області, на виконання вказаного запиту ОСОБА_2, повідомило, що начальник УГБ УМВС полковник ОСОБА_5 починаючи із 02.08.2010 року дійсно перебував у черговій відпустці, однак наказом УМВС №153 по особовому складу, із відпустки був відкликаний і знаходився на робочому місці. Інформацію ж щодо перебування оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 та факту підписання акту перевірки додержання ліцензіатом Ліцензійних умов від 09.08.2010 року №3 співробітником ОСОБА_7 було надано із посиланням на наказ УМВС України у Вінницькій області № 569 від 28.11.2008 року "Про затвердження складу комісії УМВС України по перевірці діяльності ліцензіатів щодо додержання ними Ліцензійних умов у сфері охорони".

В свою чергу, взявши до уваги викладені відповідачем обставини, 20.05.2011 року позивачем на адресу відповідача було надіслано інформаційний запит щодо виготовлення та надіслання на його адресу належним чином посвідченого витягу з наказу УМВС № 153 по особовому складу, на підставі якого начальник УГБ УМВС був відкликаний із чергової відпустки та копії наказу УМВС України у Вінницькій області №569 від 28.11.2008 року "Про затвердження складу комісії УМВС України по перевірці діяльності ліцензіатів щодо додержання ними Ліцензійних умов у сфері охорони".

Факт отримання 23.05.2011 року даного запиту відповідачем був посвідчений судом першої інстанції в ході розгляду справи з огляду на наявний підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

29.06.2011 року листом № 33-2135 відповідач відмовив у задоволенні вказаного інформаційного запиту позивача. Зокрема, мотивуючи згадуваний лист, УМВС України у Вінницькій області, посилається на положення Закону України "Про доступ до публічної інформації" та зазначає, що надання належним чином засвідчених документів, в яких міститься службова інформація, нормами чинного законодавства не передбачено, оскільки дані документи містять службову інформацію з обмеженим доступом. На разі, відповідач зазначив, що вичерпна інформація позивачу була надана листом за вихідним №33/1637.

Не погоджуючись із вказаними висновками УМВС України у Вінницькій області, викладених в листі № 33-2135, ОСОБА_2 оскаржив останні до Вінницького окружного адміністративного суду.

В свою чергу, аналізуючи вказані обставини та враховуючи наявні матеріали справи, судова колегія апеляційної інстанції встановила, що позивач, звертаючись із інформаційним запитом № 174 від 11.04.2011 року до відповідача, діяв в якості адвоката. Що ж стосується інформаційного запиту від 20.05.2011 року, то в даному випадку останній був надісланий на адресу УМВС України у Вінницькій області громадянином ОСОБА_2 у відповідності до положень Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи протиправною відмову УМВС України у Вінницькій області у задоволенні інформаційного запиту громадянина ОСОБА_2 від 25.05.2011р., виходив із того, що відповідач відносячи службову інформацію викладену у наказах УМВС України у Вінницькій області за №153 та №569 до інформації з обмеженим доступом, не надав доказів відповідності даної інформації вимогам ч.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Крім того, суд першої інстанції в обгрунтування факту відсутності службової інформації з обмеженим доступом у необхідних позивачу документах, з огляду на положення ч. 2 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", де передбачено, що документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування", зазначає про факт відсутності на копіях відповідних документів вказаного грифу.

Судова колегія апеляційної інстанції частково погоджується з правовою позицією суду першої інстанції у даній справі в частині визнання протиправною відмову УМВС України у Вінницькій області у задоволенні інформаційного запиту громадянина ОСОБА_2 від 20.05.2011р., щодо надання належним чином засвідченої копії наказу УМВС України у Вінницькій області № 569 від 28.11.2008р. "Про затвердження складу комісії УМВС України по перевірці діяльності ліцензіатів щодо додержання ними Ліцензійних умов у сфері охорони", при цьому вважаючи необгрунтованим факт визнання протиправною відмову УМВС України у Вінницькій області у задоволенні інформаційного запиту громадянина ОСОБА_2 від 20.05.2011р., щодо надання належним чином засвідченої копії витягу з наказу УМВС № 153 по особовому складу, на підставі якого начальник УГБ УМВС у Вінницькій області був відкликаний із чергової відпустки, з огляду на наступне.

Так, законом загальної дії, який регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації є Закон України "Про інформацію" від 02.10.1992 року №2657-ХІІ.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

При цьому, реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Стаття 34 Конституції України закріплює права громадянина вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України надано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

В свою чергу, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається положеннями Закону України "Про доступ до публічної інформації".

При цьому, судова колегія зазначає, що згідно з преамбулою до вказаного Закону кожний має право на доступ не тільки до інформації, що становить суспільний інтерес, а й іншої інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень.

Судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу і на той факт, що по своєму змісту норми Закону України "Про доступ до публічної інформації" кореспондуються з нормами Закону України "Про інформацію", зокрема в частині порядку доступу до інформації.

Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" під публічною інформацією розуміється відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Розпорядниками публічної інформації відповідно до ст.13 вказаного Закону, в тому числі але не виключно, є особи, якщо вони виконують делеговані повноваження субєктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг стосовно інформації, повязаної з виконанням їхніх обовязків. Частиною 3 вказаної статті визначено, що на визначених розпорядників інформації, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Стаття 20 Закону України "Про інформацію" за порядком доступу поділяє інформацію на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Зокрема, відкритою є будь-яка інформація, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформацією ж з обмеженим доступом відповідно до положень ст. 21 вказаного Закону є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Окрім того, слід зауважити, що у відповідності з ч. 2 ст.6 Закону України "Про інформацію" право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Також, необхідно звернути увагу на положення ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", де визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" до службової може належати така інформація: що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; інформація зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини та здійснений аналіз норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що УМВС України у Вінницькій області, відмовивши ОСОБА_2 в наданні копії витягу з наказу УМВС № 153 по особовому складу, на підставі якого начальник УГБ УМВС був відкликаний із чергової відпустки, діяло на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачено законами України, зокрема Законом України "Про інформацію" та Законом України "Про доступ до публічної інформації", що регулюють вказані правовідносини, оскільки в даному випадку запитувана інформація відноситься до службової інформації, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію та стосується прав та інтересів конкретної особи.

Що ж стосується висновку суду першої інстанції стосовно визнання протиправною відмову УМВС України у Вінницькій області у задоволенні інформаційного запиту громадянина ОСОБА_2 від 20.05.2011р., щодо надання належним чином засвідченої копії наказу УМВС України у Вінницькій області № 569 від 28.11.2008р. "Про затвердження складу комісії УМВС України по перевірці діяльності ліцензіатів щодо додержання ними Ліцензійних умов у сфері охорони", то колегія суддів вважає, що наведені вище обставини та факти дають можливість стверджувати, що в даному випадку запрошувана інформація має статус публічної та може бути оприлюднена.

За таких обставин колегія суддів вважає, що зроблені судом першої інстанції висновки про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині визнання протиправною відмову УМВС України у Вінницькій області у задоволенні інформаційного запиту громадянина ОСОБА_2 від 20.05.2011р., щодо надання належним чином засвідченої копії наказу УМВС України у Вінницькій області № 569 від 28.11.2008р. та витягу з наказу № 153 по особовому складу є частково правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, колегія суддів беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, якими суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до ст. 201 КАС України постанову суду від 28.09.2011 р. необхідно змінити, скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2011р. в частині визнання протиправною відмови УМВС України у Вінницькій області у задоволенні інформаційного запиту громадянина ОСОБА_2 від 20.05.2011р., щодо надання належним чином засвідченої копії витягу з наказу УМВС № 153 по особовому складу, на підставі якого начальник УГБ УМВС у Вінницькій області був відкликаний із чергової відпустки. В решті вказану постанову суду від 28.09.20011р. залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов"язання вчинити дії, - змінити в частині визнання протиправною відмову УМВС України у Вінницькій області у задоволенні інформаційного запиту громадянина ОСОБА_2 від 20.05.2011р., щодо надання належним чином засвідченої копії наказу УМВС України у Вінницькій області № 153 по особовому складу.

У задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28.11.11 .

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом згідно:

секретар