Справа № 803/988/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10169/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року в адміністративній справі № 803/988/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернулася до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) від 26.07.2017 № 1941 «Про проведення фактичної перевірки».

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що наказ прийнято за відсутності на те підстав та з перевищенням контролюючим органом своїх повноважень.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило ГУ ДФС у Волинській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що оскаржуваний наказ контролюючим органом прийнято у чіткій відповідності до норм чинного законодавства та в межах компетенції органу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 26.07.2017, у відповідності із підпунктами 20.1.9, 20.1.10 та 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), пункту 3 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 35 Закону України «Про оплату праці», в.о.начальника ГУ ДФС у Волинській області прийнято наказ № 1941 «Про проведення фактичної перевірки», яким призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» торгового центру АДРЕСА_1, з питань дотримання вимог ПК України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про оплату праці», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу законів про працю України.

Термін проведення перевірки визначено 10 діб, починаючи з 27.07.2017.

Вважаючи вказаний наказ неправомірним, позивач оскаржила його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обгрунтовував його тим, що податкове законодавство визначає вичерпний перелік підстав для проведення фактичної перевірки.

Зі змісту оскаржуваного наказу видно, що підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 став підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, згідно з яким для проведення фактичної перевірки контролюючий орган повинен мати або отримати в установленому законодавством порядку інформацію про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платником податків.

Також, ця норма передбачає можливість проведення фактичної перевірки платника податків у разі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Суд вважав безпідставними покликання відповідача як на підставу призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 депутатське звернення депутата Володимир-Волинської міської ради Радкевич С.Л. від 23.03.2017 № 12 м/Р, що адресоване начальнику Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, оскільки адреса, за якою здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_2, у зверненні відсутня, як і відсутня інформація про те, що позивач здійснює незаконну торгівлю підакцизними товарами.

Також відповідач не надав доказів наявності чи отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту, що є підставою для проведення фактичної перевірки.

Крім того, відповідач не обгрунтував правомірність призначення фактичної перевірки з підстави здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 ПК України.

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, на підставі якого було призначено перевірку, встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як встановлено в ході судового розгляду, однією з підстав для прийняття оскаржуваного наказу було депутатське звернення депутата Володимир-Волинської міської ради Радкевич С.Л. від 23.03.2017 № 12 м/Р, що адресоване начальнику Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, у якому депутат вимагав вжити заходів по припиненню незаконної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, вказуючи на те, що до осередку політичної партії «УКРОП» звернулись жителі та суб'єкти підприємницької діяльності міста Володимир-Волинський з вимогою припинити масову незаконну торгівлю підакцизними товарами та повідомляв точки масового продажу.

Також оскаржуваний наказ прийнято з підстав здійснення покладених на контролюючі органи функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, шляхом проведення перевірок відповідно до вимог ПК України та у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, і що не вимагає будь-якого звернення чи встановлення додаткових обставин.

З огляду на зазначені норми законодавства та встановлені у справі обставини колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржуваний наказ прийнятий контролюючим органом у відповідності до норм чинного законодавства, за наявності визначених законодавством підстав та у межах компетенції цього органу, у зв'язку з чим підстави для скасування цього наказу відсутні.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року в адміністративній справі № 803/988/17 скасувати.

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова складена у повному обсязі 18 грудня 2017 року.