Справа № 808/3359/17
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року (09 год. 47 хв.)Справа № 808/3359/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

за участю представників:

позивача - Узун К.С.,

відповідача - Варфоломєєва О.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Узун» в особі голови Узуна К.С.

до Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови ВП №64957642 від 20.10.2017 про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Селянського (фермерського) господарства «Узун» в особі голови Узуна К.С. (далі - позивач) до Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ВП №64957642 від 20.10.2017 про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, зокрема зазначив, що при прийняті до виконання постанови ГУ Держпраці у Запорізькій області № 121 від 27.03.2017 про накладення на С(Ф)Г «Узун» штрафу у розмірі 3200 грн. державним виконавцем Роговою Л.A. у повній мірі не враховано положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, зокрема, трьох місячннй строк для пред'явлення виконавчих документів до виконання. Крім того, зазначає, що постанова ГУ Держпраці у Запорізькій області № 121 від 27.03.2017, у розумінні ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» фактично набрала законної сили з 28.03.2017, тобто саме з цієї дати необхідно обраховувати трьох місячний строк для пред'явлення постанови № 121 від 27.03.2017 до виконання. Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав викладених в письмових запереченнях, зокрема зазначив, що виконавчий документ у повній мірі відповідав вимогам виконавчого документа та жодним чином не підпадав під випадки повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, тому старшим державним виконавцем Роговою Л. А. 20.10.2017 було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження № 54957642. В задоволені адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2017 на виконання до Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшла постанова про накладення штрафу, видана Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області №121 від 27.03.2017, про стягнення з селянського (фермерського) господарства «Узун» штрафу в сумі 3200 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим. Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження державний виконавець керується статтями 3, 4, 12, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктами 1-5 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згідно даних норм примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону та виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

В свою чергу, стаття 4 Закону визначає, що у виконавчому документі зазначаються:

назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім. 'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувана та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народэ/сення боржника - фізичної особи;

ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувана та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

строк пред 'явлення рішення до виконання.

При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону державний виконавець враховує таке:

повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства;

ім'я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім'я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері;

відсутність коду за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду.

Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім, випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини.

До заяви про примусове виконання рішення, яка подається представником стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про примусове виконання рішення.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред 'явлення, якщо:

рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

пропущено встановлений законом строк пред 'явлення виконавчого документа до виконання;

боржника визнано банкрутом;

Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

юридичну особу - боржника припинено;

виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред 'явлення виконавчого документа.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на те, що виконавчий документ у повній мірі відповідав вимогам виконавчого документа, та жодним чином не підпадав під випадки повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, та на підставі вищезазначених норм старшим державним виконавцем Роговою Л. А. 20.10.2017 було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження № 54957642.

Щодо посилань позивача, про те що при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем у повній мірі не враховано положення статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо трьохмісячного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 12 Закону виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

При цьому в статті 4 Закону прямо визначено, що дата набрання рішенням законної сили зазначається у виконавчому документі.

Позивач зазначає, що постанова ГУ Держпраці у Запорізькій області № 121 від 27.03.2017, яка видана 27.03.2017, у розумінні ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» фактично набрала законної сили з 28.03.2017, тобто саме з цієї дати необхідно обраховувати трьох місячний строк для пред'явлення постанови № 121 від 27.03.2017 до виконання.

Однак позивач не враховує її оскарження до суду.

З матеріалів справи встановлено, що постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду прийнята в письмовому провадженні 25.07.2017 та набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі. Навіть якщо враховувати те, що постанова прийнята в письмовому провадженні, то трьох місячний строк не є пропущеним у зв'язку з тим що заява про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2017 була подана до Відділу державної виконавчої служби у Новомиколаївському районі, а виконавче провадження було відкрито 20.10.2017, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що постанова старшого державного виконавця №54957642 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, видана Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області №121 від 27.03.2017, про стягнення з селянського (фермерського) господарства «Узун» штрафу в сумі 3200,00 грн., винесена у межах наданих повноважень та у відповідності до норм діючого законодавства.

Відповідно до ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Конишева