Справа № 211/2799/17(2-а/211/178/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Ткаченко С.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2017 рокусправа № 211/2799/17(2-а/211/178/17)
Приміщення суду за адресою: м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 жовтня 2017 року у справі №211/2799/17(2-а/211/178/17) за позовом ОСОБА_2 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області (далі відповідач), в якому, з урахуванням уточнень прийнятих судом, просив:

- визнати протиправними дії відповідача, щодо відмови йому в призначення пенсії за вислугу років;

- скасувати рішення відповідача від 01.06.2017 року щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років;

- зобов'язати призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.03.2017 року, зарахувавши йому пільговий стаж роботи за Списком № 2 у період роботи у Армавірському локомотивному депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога»:

- з 24.11.1986 року по 04.08.1989 року на посаді помічника машиніста електровозу Армавірського локомотивного депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога»;

- з 28.05.1991 року по 03.02.1992 року на посаді помічника машиніста електровозу Армавірського локомотивного депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога»;

- з 14.04.1992 року по 21.03.1994 року на посаді помічника машиніста електровозу Армавірського локомотивного депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога», відповідача призначити та почати виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з моменту звернення із заявою, з 01.03.2017 року, до Криворізького південного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсійного забезпечення;

- стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на його користь судові витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що майже все життя пропрацював на посаді помічника та машиніста електровоза і має право на пенсію за вислугу років. У сукупності його спеціальний стаж складає 16 років 4 місяці 29 дні, що є достатнім для призначення пенсії згідно з п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відсутність надходження до архіву служби управління справами обєднаного архіву (м.Краснодар) відомостей про будь-які інші документи, ніж надавались до відповідача, що підтверджують його пільговий стаж не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи спец стажу.

Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років.

Скасовано рішення Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 01.06.2017 року щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.

Зобов'язано Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.03.2017 року, зарахувавши йому пільговий стаж роботи за Списком № 2 у період роботи у Армавірському локомотивному депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога»:

- з 24.11.1986 року по 04.08.1989 року на посаді помічника машиніста електровозу Армавірського локомотивного депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога»;

- з 28.05.1991 рок по 03.02.1992 року на посаді помічника машиніста електровозу Армавірського локомотивного депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога»;

- з 14.04.1992 року по 21.03.1994 року на посаді помічника машиніста електровозу Армавірського локомотивного депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога».

Зобов'язано Криворізьке південне об'єднане Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та почати виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах позивачу, починаючи з моменту звернення з заявою, з 01.03.2017 року, до Криворізького південного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсійного забезпечення.

Стягнуто з Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідно до наданих позивачем документів, стаж його роботи на посадах, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 9 років 11 місяців 15 днів. Період роботи з 24.11.1986 року по 04.08.1989 року, з 28.05.1991 року по 03.02.192 року та з 14.04.1992 року по 21.03.1994 року немає підстав зараховувати, оскільки архівний відділ підприємства на якому працював позивач так і не надав документи, які б підтвердили пільговість стажу, було надано довідку про відсутність документів на підприємстві.

У трудовій книжці позивача вказані тільки періоди зарахування та звільнення з посади помічника машиніста електровоза у Армавірському локомотивному депо Північно-Кавказької залізничної дороги. Відомості щодо характеру виконуваної роботи у трудовій книжці відсутні. Не містять таку інформацію і надані позивачем архівні довідки, видані архівним відділом підприємства на якому працював позивач.

Також, обовязковою умовою для зарахування стажу до пільгового є проведення з 21.08.1992 року атестації робочого місця, однак документів, які б підтверджували проведення атестації, до управління не надавав.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.п.1-2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, по досягненню 55 років (12.12.2017 року) звернувся до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області для призначення пенсії за вислугою років, з наданням усіх необхідних документів на підтвердження пільгового стажу.

Листом від 01.06.2017 року за вих. №1019/02/32 Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відмовило позивачу у призначенні пенсії, через відсутність необхідного стажу роботи за Списком № 2.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року № 583 (далі за текстом Список), таким правом користуються:машиністи і помічники машиністів електровозів, до стажу для призначення пенсій за вислугою років включаються періоди їх роботи в 1978-1990 роках на посаді помічника машиніста електровоза.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

У чоловіків право на пенсію за вислугу років, передбаченої пунктом «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виникає при наявності таких умов: вік - після досягнення 55 років; звільнення з роботи, яка дає право на цю пенсію; загальний стаж - не менше 30 років з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

З матеріалів справи встановлено, що листом Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 01.06.2017 року (Довгинцівський відділ з питань призначення, перерахунку та виплату пенсій) відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного стажу. Зазначено, що довідкою №51 від 13.09.2016 року виданою Експлуатаційним локомотивним депо «Кавказька» структурним підрозділом Північно-Кавказької дирекції тяги, структурним підрозділом Дирекції тяги філіала ВАТ «Російська залізна дорога» підтверджується лише 1 рік 1 місяць 14 днів роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, до даного стажу, відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховано службу в армії - 1 рік 1 місяць 14 днів та відповідно до довідки № 22 від 20.10.2010 року, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо» ДП «Придніпровська залізниця», стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років становить 9 років 11 місяців 15 днів. У листі також зазначено, що загальний стаж роботи позивача на посадах, що дає право на пенсію за вислугу років з урахуванням роботи за Списком №2 становить 11 років 29 днів.

Отже, Пенсійним органом у наведеному вище листі, підтверджено наявність у позивача 11 років 29 днів стажу роботи на посадах, які дають право на вислугу років згідно із п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», отже, в даному випадку спірним є питання наявності у позивача ще 1 року 5 місяців 2 днів пільгового стажу роботи необхідних для призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Копією трудової книжки підтверджено, що ОСОБА_2 у періоди:

- з 24.11.1986 року по 04.08.1989 року працював помічником машиніста електровозу Армавірського локомотивного депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога»; Звільнений у зв'язку з призовом в ряди ОСОБА_3.

- з 04.08.1989 року по 28.05.1991 року проходив службу в рядах ОСОБА_3;

- з 28.05.1991 року по 03.02.1992 року працював помічником машиніста електровозу Армавірського локомотивного депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога»;

- з 14.04.1992 року по 21.03.1994 року працював помічником машиніста електровозу Армавірського локомотивного депо Північно-Кавказької залізної дороги, ВАТ «Російська залізна дорога».

Із листа пенсійного органу від 01.06.2017 року за вих. № 1019/02/32 вбачається, що відмовляючи у зарахуванні цього періоду роботи до спеціального стажу, пенсійний орган послався на те, що довідкою від 09.09.2016 року №НДар-С-48, позивач призначався помічником машиніста електровоза, у вищезазначені періоди. Але, відсутня інформація про безпосередню участь у в організації перевезень і забезпеченні безпеки руху на залізничному транспорті та відомості про працю у повний робочий день на роботах, що дають право призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до Списку № 2.

Колегія суддів погоджується з тим, що зміст зазначеної довідки від 09.09.2016 року №НДар-С-48, виданої службою управління справами об'єднаного архіву (м. Краснодар) Архивосховища №2, Філіалу ВАТ «РЗД» Північно-Кавказької залізничної дороги, спростовує твердження пенсійного органу, з огляду на наступне.

Вказаною довідкою підтверджується, що згідно відомостей, які містяться в документах архівного фонду Армавірського локомотивного депо ОСОБА_2 у період з 1986 року по 1995 року призначався на посади помічника машиніста електровоза. Так, відповідно до відомостей, які містяться у карточках по заробітній платі за період з 1986 року по 1995 роки відсутня інформація про періоди роботи у режимі неповного робочого дня та неповного робочого тижня.

Тобто, період в який позивач працював на посаді помічника машиніста електровоза, складає 5 років 4 місяця (64 місяці).

Враховуючи даний розрахунок, можна впевнитись про достатність у даному конкретному випадку доказів того факту, що спірний період роботи позивача у Армавірському локомотивному депо на посаді помічника машиніста електровоза, що найменше складає 5 років 4 місяці та може бути зараховано до спеціального стажу роботи позивача.

Враховуючи те, що спеціальний стаж за період роботи позивача у Армавірському локомотивному депо що найменше складає 5 років 4 місяці та враховуючи наявність у позивача 11 років 29 днів спецстажу, який не заперечується пенсійним органом, в сукупності стаж роботи позивача на посадах, які дають право на вислугу років складає 16 років 4 місяці 29 днів, що є достатнім для призначення пенсії згідно із п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відсутність надходження до архіву служби управління справами об'єднаного архіву (м. Краснодар) Архивосховища № 2, Філіалу ВАТ «РЗД» Північно-Кавказької залізничної дороги відомостей про будь-які інші документи, що підтверджують пільгові умови праці позивача не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до спеціального стажу, з огляду на таке.

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаної 13.03.1992 року між Російською Федерацію, Україною, Республіками Киргизстан, Вірменія, Таджикистан, Туркменістан, Узбекистан, Казахстан і Білорусь, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної Угоди і членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1). Усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не провадяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами (стаття 3 Угоди).

Згідно зі статтею 6 Угоди, пенсія громадянам держав - учасниць Угоди призначається за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення розміру пенсії за даною Угодою провадиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угоди).

Щодо посилання пенсійного органу на відсутність підстав для призначення пенсії за вислугою років у зв'язку з тим, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за вислугою років продовжував працювати, то таке є необґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Позивачем на момент подачі заяви про призначення пенсії за вислугою років дотримано вимогу про звільнення з роботи, яка дає право на цю пенсію.

Враховуючи викладене, з урахуванням безпідставно невключеного відповідачем до спеціального стажу період, в який позивач працював помічником машиніста, колегія суддів погоджується з тим, що позивач підпадає під дію п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та йому повинна бути призначена пільгова пенсія.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій щодо відмови в зарахуванні пільгового стажу та призначення позивачу пенсії, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення аміністративного позову в повному обсязі та визначив, що необхідним для поновлення прав позивача, є визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у призначення пенсії за вислугу років, скасування рішення від 01.06.2017 року про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років та зобов'язання відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 01.03.2017 року.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що адміністративний позов ухвалено на користь позивача, який не субєктом владних повноважень, з огляду на приписи вищенаведеної норми, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, яке є субєктом владних повноважень, що виступало стороною у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 жовтня 2017 року у справі №211/2799/17(2-а/211/178/17) за позовом ОСОБА_2 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_4