Справа № 496/1050/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 496/1050/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Драніков С.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Запорожана Д.В., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Управлінню соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо непроведення перерахунку виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня, у розмірі встановленому відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобовязання виплатити щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2016 рік, у розмірі встановленому ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як позивач отримав разову грошову допомогу до 05 травня у 2016 році, в розмірі 920 грн., а тому його права жодним чином не порушувались у межах спірних правовідносин.

При цьому, апелянтом наголошено, що саме Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних витрат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, а тому управління позбавлено можливості здійснення відповідних виплат у розмірі більшому, ніж встановлено постановою КМУ № 141 від 02 березня 2016 року.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України, для ветеранів війни - учасників бойових дій.

При цьому, до 05 травня за 2016 рік позивачу виплачено разову грошову щорічну допомогу, в розмірі 920 грн.

Не погоджуючись з розміром отриманої допомоги позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як управлінням безпідставно виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачалось, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

В свою чергу, Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», частину 5 викладено в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

При цьому, згідно з положеннями ст. 17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення закону доповнені зазначеним пунктом згідно із ЗУ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.

Тому, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до вказаної постанови встановлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності допущеної управлінням соціального захисту бездіяльності щодо невиплати позивачу у 2016 році щорічної разової грошової допомоги, в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Так, із вищевказаних норм вбачається, що розмір разової щорічної грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій визначено постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

При цьому, позивачу виплачено у 2016 році разову щорічну грошову допомогу до 05 травня, відповідно до зазначеної постанови КМУ, у розмірі 920 грн.

В свою чергу, у 2016 році відповідач не мав правових підстав для нарахування щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 05 травня у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Крім того, позивачем зазначено, що при вирішенні спірних правовідносин необхідно застосувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року (справа № 21-6508а15).

Проте, колегія суддів не приймає зазначені доводи позивача, оскільки правовідносини, з приводу яких висловив свою позицію Верховний Суд України у постанові від 10 лютого 2016 року (справа № 21-6508а15), виникли у квітні 2014 року за інших фактичних обставин.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області задовольнити.

Скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалити у справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Д.В. Запорожан

ОСОБА_2