Справа № 2034/2-а-902/10
Суддя: Пілюгіна О. М.
Дата ухвалення: 2010-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-902/2010 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді О.М. Пілюгіної за участі секретаря Шмулич А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в селищі Покотилівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до Харківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати розпорядження відповідача щодо нарахування та виплати позивачу соціальної допомоги незаконною, зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу з 01 серпня 2009 року соціальну допомогу у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стягнути з відповідача недоотримані суми соціальної допомоги з травня 2008 року по 01 серпня 2009 року, стягнути моральну шкоду у сумі 2000 гривень, зобов'язати відповідача провести індексацію недоотриманої соціальної допомоги за вказаний період. В обґрунтування своїх вимог посилається на те що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина - ОСОБА_2 та відповідачем їй була призначена соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з травня 2008 року. До народження вона дитини працювала головним бухгалтером ТОВ «Блок-ЛТД» тому відповідач повинен був призначити вказану допомогу у відповідності до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а не відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Не призначення та невиплата допомоги на дитину в повному обсязі спричинили позивачу матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав викладених у позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення та просив справу розглядати за його відсутності, тому суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі наданих доказів.

У письмових заперечення відповідача зазначено, що ОСОБА_1 отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 травня 2008 року по 24 березня 2011 року відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» яка виплачується управлінням праці за рахунок субвенції з державного бюджету, яке залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного бюджету України. Статтею 95 Конституції України зазначається, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних асигнувань або ж перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та Законом України про державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями та не можуть здійснюватися. На 2008 рік підстав для перерахунку допомоги немає, а призначення та виплата допомоги в подальшому визначена змінами внесеними Постановою КМУ № 57 від 22 лютого 2008 року до Порядку призначення виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року № 1751. Вимоги щодо виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати також задоволенню не підлягають, оскільки виплати проводились своєчасно. Враховуючи вказані обставини вимоги щодо відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повинно бути відмовлено, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження.

З 14 травня 2008 року по 24 березня 2011 року Управлінням праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Харківської області позивачеві призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджено листом Управління праці та соціального захисту населення, довідкою Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Відповідно до визначення термінів, які вживаються у зазначеному Законі суб'єктом загальнообов'язкового державного соціального страхування є застрахована особа, на користь якої здійснюється відповідне страхування.

Страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право у застрахованої особи або членів її сім»ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг.

За приписами ч. 1 ст. 35 вказаного Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї такого страхового випадку, як догляд за дитиною віком до трьох років.

Статтею 43 цього Закону визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону визначено, що до стабілізації економічного становища в Україні розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно з встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Таким чином, виходячи із системного аналізу приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», права на отримання допомоги за цим законом має особа, застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, при настанні страхового випадку. При цьому розмір такої допомоги визначається щорічно Верховною Радою України.

Між тим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» на 2007 рік дію статті 43 зупинено, та статтею 56 цього Закону встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», в частині визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Також цим же рішенням, визнано неконституційними положення п. 7 ст. 71 вказаного Закону, в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Отже, починаючи з 9 липня 2007 р. набула чинності, як ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», так і пункт 5 Перехідних положень цього закону. Проте, постановою Кабінету Міністрів України за № 32 від 16 січня 2007 р. встановлено, що в 2007 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям (далі - субвенція) з 1 січня 2007 р. призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб. Зазначена постанова Кабінету Міністрів України суперечить ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» щодо порядку призначення та надання вказаних виплат застрахованої особі. Підпунктом 12 пункту 25 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 43 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» виключено. Пунктом 23 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»», внесено зміни до ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та виключено слова "не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування". Вказаний закон набув чинності з 1 січня 2008 р.

Отже, з зазначеного часу право на державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» набули як застраховані так і незастраховані особи в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 23 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внесено зміни до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». В даному положенні зазначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Рішенням Конституційного суду України №10-рп/08 від 22.05.2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), положення п. 23 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційним не було.

Таким чином, відповідач, здійснивши позивачу у період з травня 2008 року по 01 серпня 2009 року, виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, встановлених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України та не мав повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Відповідно положень Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року, дія цього порядку відповідно до п. 1 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності та застосовується у всіх випадках порушення термінів виплати грошових доходів, в тому числі з вини власника або уповноваженого органу (особи).

Враховуючи викладене, суд вважає що відсутні підстави для задоволення позову в частині проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, оскільки усі виплати позивачу проводились в термін, у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи що відповідач при призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку дів правомірно, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Тому в цілому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 99, 100, 161-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст.ст. 10-15 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми", Законом України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, обумовленими похованням», Законом України "Про державний бюджет на 2007 рік", Законом України від 28.12.2007р. № 107-//І«Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 віднести за її рахунок.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160цього Кодексу - з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2010 року.

Суддя О.М. Пілюгіна