Справа № 164/2375/17
Суддя: Токарська І. С.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 164/2375/17
п/с 2-а/164/973/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року. смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, який мотивував тим, що 3 серпня 2017 року Маневицька селищна рада на пленарному засіданні сесії прийняла рішення за №21/19, яким відмовила йому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на вулиці Лоше хутір, площею 1,9200 га, кадастровий номер НОМЕР_1: 01: 001:1127. Вказане рішення вважає незаконним, оскільки генеральним планом смт. Маневичі та детальним планом території, який затверджено рішенням Маневицької селищної ради №21/8 від 3 серпня 2017 року визначено частину території населеного пункту, що включає землі по вул. Лоше хутір, як територію, призначену для громадської забудови. Однак, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1127 не охоплена містобудівною документацією та відноситься до земель сільськогосподарського призначення. А тому просив оскаржуване рішення визнати протиправним, скасувати його та зобов»язати відповідача повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В даному судовому засіданні позивач підтримав позов із наведених у ньому підстав та просив задовольнити.

Представник відповідача позов вважає безпідставним та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до частин 10, 11 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об»єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом установлено, що рішенням Маневицької селищної ради №21/19 від 3 серпня 2017 року було відмовлено ОСОБА_1: у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на вул. Лоше хутір, площею 1,9200 га, кадастровий номер :01:001:1127; у передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки на вул. Лоше хутір, площею 1,9200 га, кадастровим номером :01:001:1127 для ведення особистого селянського господарства та рекомендовано звернутися до відповідача із даними клопотаннями після внесення змін у генеральний план смт.Маневичі (а.с.9).

Рішенням Волинської обласної ради №3/21 від 3 березня 2011 року було вирішено затвердити проект землеустрою щодо встановлення та зміни меж смт. Маневичі Маневицького району, включити у межі смт.Маневичі земельні ділянки, площею 494, 99 га земель Маневицької селищної ради та затвердити нові межі селища Маневичі, загальною площею 1260, 79 га; зобов»язати Маневицьку селищну раду замовити розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населеного пункту на місцевості відповідно до вимог ст. 55 ЗУ «Про землеустрій».

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що хоча на даний час ще остаточно не внесені зміни в генеральний план селища, однак при внесенні змін у межі населеного пункту в смт. Маневичі не передбачено виділення земель для ведення особистого селянського господарства, а тому підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Лоше хутір, площею 1,9200 га, немає. У зв»язку з цим депутатами селищної ради не було прийнято позитивного рішення за заявою ОСОБА_1

Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закону) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з п.34 ч.1 ст. 26, ч.2 ст. 77 Закону питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

За приписами ч.ч.1-3 ст.59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням. Таємне голосування обовязково проводиться у випадках, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд субєкта владних повноважень поза межами перевірки його дій та рішень за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не в забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання ним вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискредиційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Зобов»язання відповідача здійснити відповідні дії є формою втручання в дискредиційні повноваження субєкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, а також беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 71 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, суд приходить висновку що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 71, 159,160-163 КАС України, на підставі ст. 13, 19 Конституції України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 116, 118 ЗК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд Волинської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_3