Справа № 820/2510/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. Справа № 820/2510/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

за участю: сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2017р. по справі № 820/2510/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборговану грошову допомогу на оздоровлення (недоплачену частку до розміру місячного грошового забезпечення) за 2013-2016 роки у розмірі 9850,05 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2017 р. відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2017 р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в МВС, МНС ДНС України з 25.08.1998 р. по 18.05.2017 р.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі рапортів позивача, наказами відповідача № 23 від 19.07.2013 р., № 96 від 11.07.2014 р., № 32 від 10.02.2015 р., № 211 від 18.11.2015 р., № 17 від 09.07.2016 р. ОСОБА_1 направлявся у щорічну основну відпустку в 2013 році, 2014 році, 2015 році, 2016 році.

Довідками Головного управління ДСНС України у Харківській області про заробітну плату та інші доходи № № 381, 382, 383, 384 від 18.05.2017 р. підтверджується , що ОСОБА_1 в період з 2013 року по 2016 рік отримав матеріальну допомога на оздоровлення в наступних розмірах: в січні 2013 року - 250 грн.; в жовтні 2013 року - 500 грн.; в грудні 2014 року - 206 грн.; в квітні 2015 року - 1200 грн.; в березні 2016 року - 450 грн.;в квітні 2016 року - 600 грн.

Позивач вважає, що відповідачем у період з 2013 року по 2016 рік неправомірно недоплачено йому грошову допомогу на оздоровлення, у зв'язку з чим звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вони необґрунтовані.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, у тому числі, порядок проходження служби цивільного захисту, соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту, врегульовані нормами Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України, служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Пунктом 2 статті 129 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що особам рядового і начальницького складу цивільного захисту надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового і матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст.125 Кодексу цивільного захисту України, порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (в подальшому - Постанова № 1294).

Відповідно до п. 2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Пунктом 5 Постанови №1294 керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту визначаються "Інструкцією про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 №475, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 15.05.2015 р. за № 544/26989 (в подальшому -Інструкція № 475).

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції №475, до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 1 розділу XІX Інструкції №475 передбачено, що особам рядового і начальницького складу, в тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися допомога для оздоровлення в розмірах, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 2 розділу XІX Інструкції №475 підставою для виплати особі рядового і начальницького складу допомоги для оздоровлення є рапорт особи рядового і начальницького складу з проханням надати їй зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ начальника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати грошової допомоги для оздоровлення (із обов'язковим зазначенням суми).

Визначення розміру місячного грошового забезпечення для обрахунку допомоги для оздоровлення проводиться у тому ж порядку, що і при обрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, визначеному пунктом 3 розділу ХVІІІ цієї Інструкції(п.3 Розділу XІX Інструкції №475).

Відповідно до п. 3 розділу ХVІІІ Інструкції №475 при визначенні розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань до розрахунку місячного грошового забезпечення беруться: посадові оклади, оклади за спеціальним званням, доплати і надбавки постійного характеру та щомісячна премія у розмірі, що не перевищує розміру, затвердженого положенням про преміювання осіб рядового і начальницького складу (пункт 1 розділу V цієї Інструкції), які встановлені особі рядового або начальницького складу на день звернення.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, що керівник в праві самостійно визначати розмір матеріальної допомоги на оздоровлення в межах асигнувань, оскільки визначене пп. 3 п. 5 Постанови №1294 право керівника виплачувати матеріальну допомогу на оздоровлення у межах асигнувань, що виділяються на утримання органу служби цивільного захисту, не надає керівнику права виплачувати таку допомогу у розмірі меншому, ніж встановлено Кодексом цивільного захисту України, оскільки, акт державного управління, яким є Постанова №1294, не може скасовувати або змінювати норму Кодексу, як акту вищої юридичної сили.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що кошторисом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області обмежено фінансування відповідача, оскільки реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням гарантованих виплат, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів, та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У рішеннях по справі "Бурдов проти Росії" (заява № 59498/00), по справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейським Судом з прав людини сформовано правову позицію, відповідно до якої органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідач нарахував та виплатив позивачу грошову допомогу на оздоровлення не в повному розмірі, чим порушив ч. 2 ст. 129 Кодексу цивільного захисту України.

Щодо позовних вимог про стягнення грошової допомоги на оздоровлення у конкретно визначеному розмірі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 р. на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно пп. 3 п.5 Постанови №1294 та п.2 розділу XІX Інструкції №475, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення осіб рядового чи начальницького складу здійснюються органом управління (підрозділу) цивільного захисту за місцем проходження служби, у зв'язку з чим, визначення розміру належних до виплати сум має здійснювати саме цей орган, оскільки суд не може перебирати на себе такі функції.

Таким чином, питання виплати Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області позивачу грошвої допомоги на оздоровлення є за своєю правовою природою виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями суб'єкта владних повноважень), а втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що в задоволенні цих позовних вимоги необхідно відмовити.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача колегія суддів вважає необхідним зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати позивачу грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за період з 2013 року по 2016 рік, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2017 р. та прийняти нову постанову, якою частково задовольнити позов ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2017р. по справі № 820/2510/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за період з 2013 року по 2016 рік, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Бартош Н.С. Курило Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 18.12.2017 р.