Справа № 587/2903/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. Справа № 587/2903/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника відповідача - адвоката Самолюка Василя Васильовича на постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017р. по справі №587/2903/17

за позовом Сумського прикордонного загону

до Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_5

про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИЛА:

Сумський прикордонний загін звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив на підставі п.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" примусово видворити з України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_5.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово видворено з території України. Постанову звернуто до негайного виконання.

На зазначену постанову суду представником відповідача - адвокатом Самолюком Василем Васильовичем подано апеляційну скаргу. в якій просить скасувати постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року та винести нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Вказує, що всупереч положенням Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав, підписаної 25.09.2007 року, Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, підписаної 22.10.2012 року, відповідача було затримано за процедурою, передбаченою ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та ст. 187-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а не за процедурою, передбаченою ст. 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та вищевказаними міждержавними угодами. Визначену чинним законодавством процедуру реадмісії позивач не застосував, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Сумський прикордонний загін правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника Сумського прикордонного загону надійшло клопотання, в якому він просив перенести розгляд справи у зв'язку наявністю призначених розглядів справ в судових органах інших інстанцій, інші службові та об'єктивні обставини. Разом з тим, оскільки жодного доказу на підтвердження вказаних обставин надано не було та враховуючи, що постанову суду першої інстанції звернуто до негайного виконання, а в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, визначених КАС України, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вказаного клопотання, та як наслідок, відсутність правових підстав для перенесення розгляду справи.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 21.10.2017 року о 21 год. 05 хвилин відповідач був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від мобільної прикордонної застави "Суми" на відстані близько 18 км від державного кордону України в районі н.п. Стецьківка під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

Під час перевірки вищевказаної особи встановлено факт відсутності інформації щодо нього в відомчих базах даних ДПС про здійснення перетинання державного кордону України встановленим порядком. Також встановлено, що вказаний громадянин здійснив незаконний перетин державного кордону з Російської Федерації поза встановленими пунктами пропуску.

Тобто, відповідач грубо порушив встановлений порядок перетину державного кордону, визначений Законом України "Про державний кордон України", ст. 9 якого передбачено порядок перетину кордону, а саме перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах пішохідного сполучення через державний кордон в пунктах пропуску, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", згідно з вимогами якої іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Зазначені обставини стали підставою для звернення Сумського прикордонного загону до суду із адміністративним позовом про примусове видворення відповідача з території України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач незаконно перетнув державний кордон та не мав визначених ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" документів, які дають йому підстави перебувати на території України, а також не зареєстрований на території України, то відсутні підстави для його перебування на території України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність примусового видворення його за межі території України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначений Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне затримання від 21.10.2017 року, відповідач затриманий 21.10.2017 року о 21 год. 05 хв. на строк до 3 діб з метою встановлення особи, у зв'язку із вчиненням правопорушення, передбаченого статтею 202 КУпАП. Відповідач був виявлений та затриманий на відстані близько 18 км. від державного кордону України під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, безпосередньо після здійснення незаконного перетину Державного кордону з території Російської Федерації на територію України (а.с.6).

Листом від 21.10.2017 року № 27/10811 командування Сумського прикордонного загону повідомило посадових осіб Соціалістичної Республіки Вєтнам в Україні про затримання групи громадян Соціалістичної Республіки Вєтнам, зокрема, відповідача. Враховуючи відсутність у затриманих осіб документів, що посвідчують особу, командування прикордонного загону цим листом просило про надання документів, що посвідчують особу, та повідомило контактні дані для організації побачення посадових осіб Посольства Соціалістичної Республіки Вєтнам в Україні із затриманими громадянами цієї країни, зокрема, і відповідача по справі (а.с.8).

22.10.2017 року відповідачем надано пояснення на ім'я начальника Сумського прикордонного загону, у яких відповідач повідомив, що 16.10.2017 року літаком прибув до м.Москва, де проживав з 16.10.2017 року по 19.10.2017 року разом із шістьма громадянами Вєтнаму. 19.10.2017 року відповідача з квартири, де він проживав, забрав невідомий чоловік, який посадив його до легкового автомобіля та повіз у невідомому напрямку. В подальшому 19.10.2017 року приблизно о 23 год. 00 хв. відповідача та інших громадян Вєтнаму висадили в польовій місцевості, де їх зустріли дві особи в масках на обличчі, забрали паспортні документи та жестом вказали напрямок руху до кордону з Україною. Приблизно через 30 хв. руху у вказаному напрямку пішки відповідача разом з іншими громадянами Вєтнаму посадили у човен, та, як йому в подальшому стало відомо, незаконно переправили через річку на територію України. Згодом відповідача разом з іншими громадянами Вєтнаму привезли до будинку в сільській місцевості, де вже також перебувало 6 невідомих відповідачеві громадян Вєтнаму. 21.10.2017 року відповідача без документів, що посвідчують особу, разом з іншими громадянами Вєтнаму затримали прикордонники (а.с. 9)

22.10.2017 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Сумського прикордонного загону, було прийнято рішення про примусове повернення відповідача з України, яке 22.10.2017 року було затверджене начальником Сумського прикордонного загону (а.с.11).

Зазначеним рішенням зафіксовано, що відповідач по справі був затриманий 21.10.2017 року о 21 год. 05 хв. прикордонним нарядом від мобільної прикордонної застави "Суми" Сумського прикордонного загону на відстані близько 18 км. Від державного кордону України в районі населеного пункту Стецьківка під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну.

Вказаним рішенням зобов'язано відповідача залишити територію України у термін до 24.10.2017 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-7 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Водночас Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено також передачу з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства (реадмісію).

За приписами частини 1 статті 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Згідно частини 3 статті 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

27.09.2007 року між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам було підписано Угоду про реадмісію громадян обох держав, підписаної в м. Нью-Йорк 25 вересня 2007 року, яка була ратифікована Законом України від 03 вересня 2008 року N 359-VI.

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Відповідно до пунктів 1-2 статті 1 Угоди на запит однієї Договірної Сторони інша Договірна Сторона здійснює реадмісію осіб, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, далі - осіб, які підлягають реадмісії.

Запитуюча Договірна Сторона негайно та без будь-яких спеціальних процедур здійснює реадмісію осіб, які підлягають реадмісії та які, відповідно до результатів перевірки компетентними органами, не є громадянами держави запитуваної Договірної Сторони або не відповідають вимогам, передбаченим у статті 2 цієї Угоди.

Згідно зі ст. 4 Угоди Запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації.

Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати.

Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач був виявлений та затриманий після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

Законом України "Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію" від 05 червня 2013 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, підписану 22 жовтня 2012 року в Москві.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 цієї Угоди компетентні органи держави запитуваної Сторони приймають на запит центрального компетентного органу держави запитуючої Сторони громадянина третьої держави або особу без громадянства, які перебувають на території держави запитуючої Сторони з порушенням законодавства цієї держави з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо надано докази того, що така особа:

- в'їхала на територію держави запитуючої Сторони безпосередньо з території держави запитуваної Сторони з порушенням законодавства держави запитуючої Сторони з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства;

- на момент направлення запиту про реадмісію має законні підстави для проживання на території держави запитуваної Сторони.

Порядок виконання реадмісії врегульований статтями 4-6 цієї Угоди та Виконавчим протоколом про порядок реалізації Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22.10.2012 року.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, згідно з ч.6 ст.9 КАС України, якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Вказаними вище міждержавними Угодами передбачено застосування процедури реадмісії щодо всіх громадян обох держав, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території запитуючої держави.

Таким чином, оскільки між Урядами України та Соціалістичної Республіки Вєтнам, а також між Урядами України та Російської Федерації укладені Угоди про реадмісію громадян обох держав, громадяни Республіки В'єтнам, які не мають законних підстав для перебування на території України, та прибули з території Російської Федерації, підлягають реадмісії відповідно до цих Угод, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та статтею 183-7 КАС України, як цього просив позивач, а за процедурою, визначеною статтею 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та вищезазначеною Угодою.

Суб'єктом владних повноважень не дотримано встановленого законодавством порядку видворення іноземців і осіб без громадянства з території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, в даному випадку позивач, як суб'єкт владних повноважень, не мав правових підстав для звернення до суду з даним позовом про примусове видворення відповідача, оскільки Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено іншу процедуру для видворення іноземця за межі території України, яка виключає звернення до суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку щодо наявності правових підстав для примусового видворення відповідача з території України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача - адвоката Самолюка Василя Васильовича задовольнити.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017р. по справі №587/2903/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову Сумського прикордонного загону до Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_5 про примусове видворення за межі території України.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Донець Л.О.
Повний текст постанови виготовлений 18.12.2017 р.