Справа № 812/1572/17
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1572/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Борзаниці С.В.,

за участі секретаря - Лященка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби у Луганській області, управління Служби безпеки України в Полтавській області про визнання незаконним подання про скасування дозволу на імміграцію, визнання протиправним та скасування рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) до Управління Державної міграційної служби в Луганській області (далі за текстом - Відповідач-1, УДМСУ в Луганській області), Управління Служби безпеки України в Полтавській області (далі за текстом - Відповідач-2, УСБУ в Полтавській області), після збільшення позовних вимог просить:

- визнати незаконним подання Управління служби безпеки України в Полтавській області про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну, прийняте Управлінням Державної міграційної служби України в Луганській області 28.02.2017;

- зобов'язати Управління державної міграційної служби України в Луганській області поновити посвідку на постійне проживання в Україні громадянину Ірану ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) шляхом видачі нової.

В обґрунтування позовних вимог зазначив таке.

21.11.2013 громадянину Ірану ОСОБА_1 видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2. Орган видачі 4401 - Управління державної міграційної служби України в Луганській області.

01.06.2017 під час перебування Позивача в аеропорту Жуляни відносно нього був складений протокол вилучення (затримання) документа та вилучено посвідку на постійне проживання. Згідно вказаного протоколу підставою для вилучення посвідки зазначено: «проходить по обліку втрачених, викрадених та оголошених недійсними документів».

За даними Департаменту інформаційної підтримки та координації поліції «102» Національної поліції України інформація про втрату або викрадення посвідки на постійне проживання відсутня (лист № 196аз/27/01/9-2017 від 07.08.2017).

Із відповіді Державної міграційної служби України від 11.08.2017, отриманої на адвокатський запит представника Позивача, стало відомо, що посвідку на постійне проживання в Україні Позивачу скасовано у зв'язку із прийняттям 28.02.2017 Управлінням ДМС України в Луганській області рішення про скасування Позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

Відповідно до тексту відповіді УДМСУ в Луганській області рішення про скасування дозволу на імміграцію Позивачу було прийнято за поданням УСБУ в Полтавській області на підставі п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

За приписами вказаної норми закону дозвіл на імміграцію може бути скасовано в разі, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Проте, жодних дій, що становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні Позивачем не вчинялось.

Вважає дії Відповідача-2 щодо подання про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 незаконними, а дії Відповідача-1 щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Законом України «Про імміграцію» встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну, зі змісту якого вбачається, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта, а підставою для вилучення у іноземця посвідки на постійне проживання в Україні є рішення компетентного, в розумінні Закону України "Про імміграцію", органу про скасування раніше наданого дозволу на імміграцію.

Вимоги Закону України «Про імміграцію» і положення Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень покладають на органи, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію, суб'єктів владних повноважень обов'язок проведення всебічної перевірки на підставі відповідного подання, а також запрошення для надання пояснень іммігранта, стосовно якого розглядається це питання.

Відповідачем-1, всупереч вищезазначених вимог законодавства, не було повідомлено Позивача про розгляд питання щодо скасування дозволу про імміграцію та відібрання відповідних пояснень.

Відповідачем-1 не надано Позивачу жодних доказів того, що дозвіл на імміграцію в Україну було скасовано на підставі ЗУ «Про імміграцію».

З огляду на вищеозначене вважає, що Відповідачем-1 протиправно скасовано дозвіл на імміграцію, що в свою чергу зобов'язує останнього поновити Позивачу посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової.

Відповідач-2 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. спр. 89, 90), на адресу суду повернувся конверт із судовою повісткою із позначкою пошти "за закінченням встановлено строку зберігання". Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. При цьому, у судове засідання відповідач також не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечення проти позову не надав.

У судове засідання представник позивача не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, до початку судового засідання від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (арк. спр. 85, 87).

Представник УДМСУ в Луганській області заперечував проти задоволення позову з огляду на таке.

По-перше, УДМС у Луганській області є органом державної влади, яке діє відповідно до Положення про Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2011 №28 (у редакції наказу Державної міграційної служби України 14.02.2015 № 19), та основними завданнями якого є реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

За наявними в УДМС у Луганській області відомостями громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в 2013 році отримав дозвіл на імміграцію відповідно до пункту першого частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки перебував у шлюбі з громадянкою України понад два роки. На підставі вказаного дозволу 21.11.2013 був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3.

Відповідно до вимог пунктів 21-22 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983 (далі - Порядок № 1983), дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 Порядку № 1983 (регіональні органи СБУ), для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст. 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

На адресу УДМС у Луганській області 10.02.2017 надійшов лист Управління служби безпеки України в Полтавській області від 01.02.2017 № 66/2/7-1125, яким надіслано подання про скасування дозволу на імміграцію громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Зі змісту подання про скасування дозволу на імміграцію громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, надісланого УСБУ у Полтавській області, установлено, що громадянин Ісламської республіки Іран ОСОБА_1 потрапив в поле зору вказаного підрозділу СБУ як особа, яка приймає участь у ісламістських рухах як на території України, так і на територіях інших держав, де на даний час тривають збройні конфлікти.

Під час здійснення УСБУ в Полтавській області комплексу перевірочних заходів було встановлено, що ОСОБА_1 здійснював на вказаних територіях діяльність із розповсюдження ідей радикального ісламізму та фундаменталізму, з також є нестриманим у поширенні власних поглядів на підтримку вказаних питань ісламського екстремізму та радикальної ідеології.

За наявною інформацією, на даний час ОСОБА_1 намагається отримати громадянство України, що як наслідок може зашкодити авторитету України.

Таким чином, діяльність громадянина Ісламської республіки Іран ОСОБА_1 не може гарантувати безпеку українському суспільству та становить загрозу національній безпеці України.

Пунктом третім частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» визначено, що дозвіл на імміграцію скасовується, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

За результатами розгляду вказаного подання, відповідно до п.п. 21-22 Порядку № 1983, УДМС у Луганській області було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі п.3 ч.1 ст. 12 Закону «Про імміграцію».

Таким чином, вищезазначене рішення УДМС у Луганській області прийнято відповідно до норм чинного законодавства України та без порушення прав громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1.

По-друге, в позові зазначено, що під час прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, УДМС у Луганській області не було «...запрошено для Надання пояснень іммігранта, стосовно якого розглядається це питання».

Відповідно до п. 23 Порядку № 1983 запрошення для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання, здійснюється у разі потреби.

В УДМС у Луганській області під час прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, такої потреби не виникало, оскільки подання про скасування дозволу на імміграцію в Україну надійшло від компетентних органів, а саме: від Управління Служби безпеки України в Полтавській області, яке є державним правоохоронним органом спеціального призначення, що забезпечує державну безпеку України, захист державного суверенітету, територіальної цілісності, попередження, виявлення і викриття злочинів проти миру і безпеки людства, тероризму тощо.

До компетенції УДМС у Луганській області не належить питання перевірки достовірності та обґрунтованості наявних в СБУ відомостей, які стали підставою для винесення подання про скасування дозволу на імміграцію в У країну.

УДМС у Луганській області не ставить під сумнів діяльність та компетентність Служби Безпеки України.

По-третє, однією із підстав визнання протиправним та скасування рішення УДМС у Луганській області від 28.02.2017 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, позивач зазначає наявність у останнього сина і дружини, оскільки «оскаржуване рішення негативно впливає на сімейні відносини позивача, порушує принцип «справедливості рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи».

Наявність у Позивача дружини і дитини жодним чином не може бути аргументом під час прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, яке приймається на підставі п. 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Навпаки, прийнятим на підставі подання СБУ рішенням УДМС у Луганській області від 28.02.2017 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, забезпечується рівноправність всіх громадян України, забезпечується їх особиста та національна безпека, право на життя і здоров'я, гарантовані Конституцією України.

Таким чином, з метою забезпечення вимог чинного законодавства України, УДМС у Луганській області 28 лютого 2017 року було прийнято законне рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і визнано недійсною та такою, що підлягає вилученню, видану на підставі цього дозволу на його ім'я посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3.

Враховуючи вищевикладене, УДМСУ у Луганській області чинного законодавства України та прав ОСОБА_1 не порушило.

Просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Представник УСБУ в Полтавській області у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи Відповідач-2 повідомлений своєчасно та належним чином (арк. спр. 88).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, є громадянином Ірану, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 9, 19).

21.11.2013 УДМСУ в Луганській області позивачу видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 (арк. спр. 8).

10.02.2017 на адресу УДМСУ в Луганській області надійшов лист УСБУ в Полтавській області від 01.02.2017 № 66/2/7-1125, яким надіслано подання від 31.01.2017 про скасування дозволу на імміграцію громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідно до змісту подання Позивач потрапив в поле зору вказаного підрозділу СБУ як особа, яка приймає участь у ісламістських рухах як на території України, так і на територіях інших держав, де на даний час тривають збройні конфлікти. Під час здійснення перевірочних заходів було встановлено, що Позивач на вказаних територіях розповсюджував ідеї радикального ісламізму та фундаменталізму, а також є нестриманим у поширенні власних поглядів на підтримку вказаних питань ісламського екстремізму та радикальної ідеології (арк. спр. 60,61).

01.06.2017 відносно ОСОБА_1 складено протокол вилучення (затримання) документа та вилучено посвідку на постійне проживання, підставою для вилучення посвідки зазначено: «проходить по обліку втрачених, викрадених та оголошених недійсними документів» (арк. спр. 10).

Згідно листа № 196аз/27/01/9-2017 від 07.08.2017 Департаменту інформаційної підтримки та координації поліції «102» Національної поліції України інформація про втрату або викрадення посвідки на постійне проживання відносно позивача відсутня (арк. спр. 20).

У відповіді Державної міграційної служби України від 11.08.2017 зазначено, що посвідку на постійне проживання в Україні Позивачу скасовано у зв'язку із прийняттям 28.02.2017 Управлінням ДМС України в Луганській області рішення про скасування Позивачу дозволу на імміграцію в Україну (арк. спр. 21).

Статтею 12 Закону України «Про імміграцію» визначені підстави для скасування дозволу на імміграцію.

Пунктом 3 частини 1 вказаної статі передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Процедура провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, визначена Порядком № 1983.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 1983, в редакції, чинній станом на момент прийняття оскаржуваного подання (31.01.2017), дозвіл на імміграцію скасовується органом за місцем його видачі.

Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Пунктом 22 Порядку № 1983, в редакції, чинній станом на момент прийняття оскаржуваного подання (31.01.2017), було визначено, що для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу за місцем прийняття рішення про надання такого дозволу.

Згідно пункту 23 Порядку № 1983, в редакції, чинній станом на момент прийняття оскаржуваного подання (31.01.2017), ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Таким чином, пунктом 23 Порядку № 1983 прямо визначений обов'язок Відповідача-1 всебічно вивчити подання щодо скасування дозволу на імміграцію.

Також вказаною нормою Відповідачу-1 надані повноваження щодо можливості у разі потреби запитувати додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошувати для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу усієї зібраної інформації повинно бути прийняте відповідне рішення.

Таким чином, необхідність застосування Відповідачем-1 своїх повноважень щодо можливості у разі потреби запитати додаткову інформацію, а також запросити для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається питання, залежить від повноти інформації, викладеній у відповідному поданні.

Судом з пояснень представника Відповідача-1 встановлено, що УДМСУ в Луганській області вважає подання Відповідача-2 повним та таким, яке не потребує необхідності витребування додаткових матеріалів та виклику іммігранта для надання пояснень.

Суд, дослідивши надані матеріали, не може погодитись з такою позицією Відповідача-1 з таких підстав.

У поданні від 31.01.2017 зазначено, що Позивач є тією особою, яка приймає участь у ісламістських рухах як на території України, так і на територіях інших держав, де на даний час тривають збройні конфлікти.

Однак зі змісту подання неможливо встановити, в яких саме ісламських рухах на території України приймав участь Позивач, в яких конкретно населених пунктах та коли (зовсім не зазначені дати) мали місце зазначені події, яким саме чином та в якій конкретній формі вчинялися дії Позивачем.

Також зі змісту подання зовсім неможливо встановити, в яких саме інших державах Позивач приймає участь у ісламістських рухах та які конкретні дії вчиняє.

У поданні від 31.01.2017 також зазначено, що Позивач є нестриманим у поширенні власних поглядів на підтримку вказаних питань ісламського екстремізму та радикальної ідеології. Знову зовсім не зазначені конкретні дії з приводу вказаних обставин, не зазначені дати вчинення конкретних дій та наявні докази на їх підтвердження.

В поданні від 31.01.2017 зазначено, що діяльність Позивача не може гарантувати безпеку українському суспільству та становить загрозу національній безпеці України.

Однак при цьому в поданні знову не зазначено жодного конкретного факту на підтвердження вказаного висновку.

Аналіз подання та відсутність жодного конкретного факту, дати вчинення конкретних дій та доказів на їх існування обумовлювало необхідність застосування Відповідачем-1 своїх повноважень, визначених пунктом 23 Порядку № 1983, щодо реалізації повноважень запитати додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запросити для надання пояснень Позивача для підтвердження або спростування вказаної у поданні інформації.

Однак Відповідач-1 проігнорував свій обов'язок щодо всебічного вивчення подання щодо скасування дозволу на імміграцію.

Як зазначалося вище, пунктом 23 Порядку № 1983 визначено, що на підставі результату аналізу усієї зібраної інформації повинно бути прийняте відповідне рішення. Тобто, Відповідач-1 наділений повноваженнями як задовольнити подання щодо скасування дозволу на імміграцію, так і відмовити у його задоволенні.

Передумовою прийняття одного з рішень є саме виконання обов'язку Відповідачем-1 стосовно всебічного вивчення подання щодо скасування дозволу на імміграцію, застосування наданих повноважень щодо збору необхідної додаткової інформації, та вже після цього на підставі результату аналізу усієї зібраної інформації приймається рішення про задоволення чи відмову у задоволення подання.

Судом встановлено, що Відповідач-1 неповно та однобоко вивчив подання Управління служби безпеки України в Полтавській області від 31.01.2017 про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1, не застосувавши передбачені діючим законодавством повноваження щодо повноти та всебічності з'ясування обставин для прийняття відповідного рішення.

У зв'язку з цим вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну, прийняте Управлінням Державної міграційної служби України в Луганській області 28.02.2017, знайшли своє підтвердження при розгляді даної справи.

Як наслідок, задоволенню підлягають і вимоги про зобов'язання Відповідача-1 поновити посвідку на постійне проживання в Україні громадянину Ірану ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) шляхом видачі нової.

Позовні вимоги про визнання незаконним подання Управління служби безпеки України в Полтавській області про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 не підлягають задоволенню внаслідок їх передчасності, оскільки зазначені у поданні від 31.01.2017 обставини відносно Позивача в силу приписів п. 23 Порядку № 1983 всебічно повинні були перевірені Відповідачем-1, який проігнорував свої обов'язки з цього приводу.

Водночас, у відповідності до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог. На думку суду, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання Відповідача-1 повторно розглянути подання Управління служби безпеки України в Полтавській області від 31.01.2017 про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 з урахуванням обставин, встановлених по даній справі.

Суд наголошує, що при повторному розгляді подання від 31.01.2017 Відповідач-1 не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити подання УСБУ в Полтавській області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково.

Щодо вимоги зобов'язати УДМСУ в Луганській області надати звіт про виконання судового рішення, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 267 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке повинно бути обумовлене певними обставинами. Однак таких обставин позивачем не наведено та не надано доказів на підтвердження їх існування. Судом також не виявлено обставин, які б обумовлювали реалізацію такого права. Як наслідок, суд не задовольняє заявлену вимогу щодо зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою цієї статті якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив у загальній сумі 1920 грн. судового збору (арк. спр. 36, 49).

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача -1 відповідно до задоволеної частини позовних вимог, а саме - в сумі 1280,00 грн.

Керуючись статтями 2, 11, 70, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби у Луганській області, управління Служби безпеки України в Полтавській області про визнання незаконним подання про скасування дозволу на імміграцію, визнання протиправним та скасування рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управлінням Державної міграційної служби України в Луганській області від 28.02.2017 про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну.

Зобов'язати Управління державної міграційної служби України в Луганській області поновити посвідку на постійне проживання в Україні громадянину Ірану ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) шляхом видачі нової.

Зобов'язати Управління державної міграційної служби України в Луганській області повторно розглянути подання Управління служби безпеки України в Полтавській області від 31.01.2017 про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1.

В задоволенні позовних вимог про визнання незаконним подання Управління служби безпеки України в Полтавській області про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби у Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 12, ідентифікаційний код 37851432) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 15 грудня 2017 року.

Суддя С.В. Борзаниця