Справа № 826/22981/15
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Карпушової О.В. Кучми А.Ю. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєва Сергія Олександровича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєва Сергія Олександровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєва Сергія Олександровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Імексбанк», в якому просив: - зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Северина Ю.П. надати до Фонду додаткову інформацію про позивача стосовно включення його до вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування в сумі 111 297,14 грн.; - зобов'язати Фонд включити інформацію про позивача та про суму коштів, яка підлягає відшкодуванню в розмірі 111 297,14 грн. до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Імексбанк» за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєва С.О. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_6, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням суми відшкодування в розмірі 111 297,14 грн.

Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_6 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із зазначенням суми відшкодування в розмірі 111 297,14 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідачі - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєв С.О. звернулися з апеляційними скаргами, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25 грудня 2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_8, який діє в інтересах вкладника ОСОБА_6 (вкладник) укладено договір № 1071-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року «Вклад «Постійний клієнт», за умовами якого, вкладник розміщає на вкладному рахунку у банку суму вкладу у розмірі 7 000,00 доларів США до 30 березня 2015 року.

Згідно з випискою банку, 25 грудня 2014 року на вкладний рахунок позивача внесено грошові кошти у розмірі 7 000,00 доларів США.

Разом з тим, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 27 травня 2015 року № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Ю.П. строком на 1 рік з 27 травня 2015 року до 26 травня 2016 року включно.

На офіційному сайті Фонду за посиланням http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/96-imexbank/1576-fond-harantuvannia-vkladiv-fizychnykh-osib-rozpochynaie-vyplaty-koshtiv-vkladnykam-at-imeksbank опубліковано оголошення про те, що з 04 червня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 жовтня 2015 року № 189 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк» та делеговано всі повноваження ліквідатора Гаджиєву С.О. з 20 жовтня 2015 року.

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 28 квітня 2016 року № 638 про продовження строків здійснення процедури ПАТ «Імексбанк» строком на два роки до 26 травня 2018 включно.

З метою отримання коштів за вкладом, позивач звертався до Уповноваженої особи Северина Ю.П. та до Фонду із відповідними заявами.

Уповноважена особа Северин Ю.П. в листі від 09 липня 2015 року № 3499 повідомив ОСОБА_6, що результати проведеної перевірки укладених банком протягом року до запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу є предметом досудового розслідування, порушеного СУ ГУ МВС України в Одеській області та СУ ГУ МВС України в місті Києві, на предмет встановлення в діях посадових осіб банку та, можливо, клієнтів банку ознак протиправних діянь.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невключення його в перелік та Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки вона суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушує право на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

В силу ст. 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 27 цього Закону, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону № 4452-VI, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом пункту 4 ч. 2 ст. 37 вказаного Закону, Уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 2 та п. 1 ч. 4 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 не включено до переліку вкладників, у зв'язку із визнанням нікчемним договору банківського вкладу, на підставі норм пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Перевіряючи наявність підстав для даного висновку, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними (банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку).

Слід зазначити, що серед обставин, на які посилається відповідач, слід розрізняти декілька правочинів: відкриття депозитного рахунку позивачем, перерахування коштів з рахунку іншої особи в цьому ж банку та зарахування цих коштів на депозитний рахунок позивача.

Уповноважена особа Фонду вважає нікчемною саме депозитну угоду між позивачем і банком.

При визнанні договору нікчемним Уповноважена особа Фонду посилається на «дроблення» вкладу іншої особи.

Мотивація Уповноваженої особи Фонду щодо надання переваг може мати сенс лише стосовно «дроблення» свого вкладу іншою особою та не підтверджує наявність підстав для визнання нікчемним правочину між позивачем і банком.

При цьому, відповідачем не зазначено, які конкретно переваги надано саме позивачу при укладанні такого договору, як і не надано доказів надання цих переваг.

Відповідно до ст. 1062 Цивільного кодексу України , на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

З аналізу наведених законодавчих актів випливає, що на момент укладення спірного договору банківського вкладу (депозиту) та поповнення депозитного рахунку на виконання цього договору обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником встановлено не було.

Нікчемність договору відповідач пов'язує з виконанням його умов.

Вказане твердження є помилковим, у зв'язку з тим, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

В даному випадку, правочин є вчиненим, оскільки на виконання його умов сторонами було вчинено дії щодо перерахування коштів та зарахування їх на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням, копія якого міститься в матеріалах справи.

Докази недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, договір банківського вкладу не може вважатися нікчемним в силу Закону.

При вирішенні спору слід також враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Крім цього, у п. 18 постанови Пленуму від 06.11.2009р. № 9 Верховний Суд України звернув увагу, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений ст. 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В матеріалах справи відсутні вироки чи інші рішення, які б встановлювали певні факти по кримінальному провадження в межах спірних правовідносин.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено існування підстав, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону 4452-VI, для віднесення спірного правочину до нікчемних.

Натомість, в апеляційній скарзі Уповноважена особа посилається на факт наявності на момент укладення договору банківського вкладу між позивачем і Банком постанови Національного банку України від 15 січня 2015 року № 16/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії проблемних», яким було заборонено банку проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб.

Колегія суддів зазначає, що існування вказаної постанови не є підставою для визнання договору банківського вкладу нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Отже, обставини щодо наявності визначених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, відповідач належних та допустимих доказів щодо цього не надав.

При цьому, колегія суддів зазначає, що кошти було перераховано до запровадження тимчасової адміністрації.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в Уповноваженої особи були відсутні підстави вважати договір нікчемним та приходить до висновку про наявність підстав для зобов'язання Уповноваженої особи надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника позивача, стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Обов'язок подання додаткової інформації передбачено п. 6 розділу 3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затверджено рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14.

Разом з цим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_6 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Імексбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки чинним законодавством України визначена відповідна процедура виплати таких грошових коштів, а враховуючи те, що позивач не був включений Уповноваженою особою до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, вказана позовна вимога є передчасною.

Таким чином, оскільки Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» не було подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, відповідно, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не виникло обов'язку щодо включення його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а вирішення спору на майбутнє чинним законодавством не передбачено.

Зазначені висновки підтверджуються і судовою практикою, зокрема, постановами Вищого адміністративного суду України від 02.03.2017р. у справі № 826/1202/15, від 02.03.2017р. у справі № 820/20788/14.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_6 в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, доводи апелянтів викладені в апеляційних скаргах, частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_6 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції частково порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи в частині, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_6 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєва Сергія Олександровича задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2016 року в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_6 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням суми відшкодування в розмірі 111 297,14 грн. - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_6 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням суми відшкодування в розмірі 111 297,14 грн. - відмовити.

В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Карпушова О.В. Кучма А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 18.12.2017 року