Справа № 805/3928/17-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 р. Справа №805/3928/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., за участі секретаря судового засідання Широбокової М.О., розглянувши в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Донмашінвест»

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 20 жовтня 2017 року № , № та №

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донмашінвест» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 1802759,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 325236,50 гривень, за формою В4 № від 20 жовтня 2017 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2544494,00 гривень, за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 2223793,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 555948,25 гривень.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував безпідставністю висновків фіскального органу, викладених в акті документальної планової виїзної перевірки № 614/05-99-14-13/38491589 від 22 вересня 2017 року про порушення у 2014-2016 роках норм Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 1802759,00 гривень, занижено суми податку на додану вартість до сплати на загальну суму 2223793,00 гривень, завищено суму від'ємного значення податку на додану вартість в розмірі 2544494,00 гривень.

Прийнятими на підставі акту документальної планової виїзної перевірки від 22 вересня 2017 року податковими повідомленнями-рішеннями № від 20 жовтня 2017 року збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 1802759,00 гривень та застосовано штрафні санкції в розмірі 325236,50 гривень, № від 20 жовтня 2017 року зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2544494,00 гривень, № від 20 жовтня 2017 року збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 2223793,00 гривень та застосовано штрафні санкції в розмірі 555948,25 гривень.

Сутність порушень, визначених при проведенні документальної планової виїзної перевірки полягає у тому, що податкові накладні, виписані контрагентами позивача - ТОВ «Стройеталон», ТОВ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління «Новація», ТОВ «Макон ЛТД», ТОВ «Олві», ТОВ «Ардок», ТОВ «Ларна» виключені зі складу витрат та податкового кредиту ТОВ «Донмашінвест» через нереальність господарських операцій з зазначеними постачальниками внаслідок: дефектності наданих до перевірки документів, відсутність сертифікаті якості придбаних ТМЦ, через відсутність у відповідача будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автотранспорту, устаткування та трудових ресурсів, тощо.

Таке порушення при формуванні витрат та податкового кредиту у спірному періоді призвело, на думку фіскального органу, до заниження суми податку на прибуток у розмірі 1802759,00 гривень у 201502016 роках, заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету в сумі 2223793,00 гривень з жовтня 2015 року по грудень 2016 року та до завищення від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2544494,00 гривень.

Позивач зазначає, що первинні документи, які підтверджують реальність укладених угод: видаткові накладні, ТТН, податкові накладні, виписані його постачальниками та включені ним до складу податкового кредиту у 2015 - 2016 роках виписані платниками ПДВ у відповідності до приписів Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних. За поставлені ТМЦ та послуги позивач розрахувався в безготівковій та вексельній формі. Всі придбані ТМЦ було оприбутковано підприємством позивача та використано в господарській діяльності.

В діях позивача як платника податків не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

З зазначених підстав позивач вважає висновки акту документальної планової виїзної перевірки від 22 вересня 2017 року неправомірними, а винесені на його підставі податкові повідомлення - рішення від 20 жовтня 2017 року № , № та № просить визнати протиправним та скасувати.

Позивачем через канцелярію суду 11 грудня 2017 року надано заяву про розгляд справи без його участі (том 2, а.с. 186).

Представник відповідача Голуб М.І з'явився в судове засідання та надав письмові заперечення (том 2, а.с. 222-248). Зазначає, що за податковою інформацією стосовно контрагентів позивача: ТОВ «Стройеталон», ТОВ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління «Новація», ТОВ «Макон ЛТД», ТОВ «Олві», ТОВ «Ардок», ТОВ «Ларна» встановлено дефектність первинних бухгалтерських документів та не надано частину документів до перевірки, зокрема, сертифікати якості отриманих ТМЦ, заявки на перевезення товару, ТТН не містять пунктів навантаження та розвантаження, у видаткових накладних не зазначено місця розташування складу зберігання товару, акти мийки скляних фасадів складені з порушенням вимог чинного законодавства

Крім того, аналізом даних ІС «Податковий блок» встановлено проведення контрагентами (робіт, послуг), що не передбачені їхніми видами діяльності, придбання ними товарів, які відсутні або не підтверджуються по ланцюгу від постачальника. Вказані контрагенти умов для досягнення результатів підприємницької діяльності, тому операції з ними не мають реального характеру.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донмашінвест» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з кодом 38491589 з 18 грудня 2012 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (том 1, а.с. 14).

Позивач перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області з 20 грудня 2012 року, про що зазначено у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивач є платником податку на додану вартість з 01 березня 2013 року, що доведено свідоцтвом № 200110336 НБ № 508442 (том 1, а.с. 15).

Фахівцями Головного управління ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Донмашінвест» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 20.12.2012 року по 31.12.2016 року, про що складено акт від 22 вересня 2017 року № 614/05-99-14-13/38491589 (том 1, а.с. 17-191).

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 44.1, 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України, п. 3 розд. ІІІ Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року № 73, ч. 2 ст. 3 розд. І, ч. 1 ст. 11 розд. ІV Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 1802759,00 гривень, у тому числі за 2015 рік на суму 501813,00 гривень, за 2016 рік на суму 1300946,00 гривень.

Також актом перевірки встановлено порушення пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 15, п. 198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету в сумі 2223793,00 гривень з жовтня 2015 року по грудень 2016 року та завищено від'ємне значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2544494,00 гривень (том 1, а.с. 190).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування податком на прибуток підприємств є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За вимогами п. 137.1 ст. 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1-44.2 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об'єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1 ст. 187 ПК України)

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Стройеталон» судом на підставі наданих договорів та первинних документів встановлено наступне.

Між позивачем та ТОВ «Стройеталон» (замовник) укладено договір про надання клінінгових послуг від 01.06.2016 року № 31/05/16, згідно якого ТОВ «Стройеталон» (виконавець) виконало послуги з прибирання об'єктів, а саме: торгівельного центру «Астрон» (том 1, а.с. 227-229).

Виконання вказаного договору підтверджується наступними документами: актами наданих послуг № 15 від 30.06.2016р. на суму 408 121,73 грн. (ПН № 21 від 30.06.2016р. на суму 81 624,35 грн.), № 32 (на суму 409 841,55 грн.), 33 (на суму 104 195 грн.), 34 (на суму 129 030 грн.) від 26.07.2016р. (ПН №№ 14- (на суму 81 968,31 грн.), 15 (на суму 20 839 грн.), 16 (на суму 25 806 грн.) від 26.07.2016р.), № 20 від 07.07.2016р. (на суму 219 055 грн.) (ПН № 4 від 07.07.2017р. на суму 43 811 грн.), № 85 від 31.08.2016р. (на суму 290 527 грн.) (ПН № 20 від 31.08.2016р. на суму 58 105 грн.). Розрахунки за вказаним договором здійснювались у безготівковій формі в сумі 152 377,72 грн.: 04.07.2016р. - 45 322 грн.; 13.07.2016р. - 24 587 грн.; 04.08.2016р. - 71 100 грн.; 15.08.2016р. - 10 368,72 грн.; 01.09.2016р. - 1 000,00 грн. та у вексельній формі (акт прийому-передачі цінних паперів від 20.09.2016р. на суму 1 720 546,28 грн.).

Крім того, позивачем з контрагентом ТОВ «Стройеталон» було укладено три наступні договори поставки (том 1 а.с. 200-204), виконання яких підтверджується:

за договором поставки № 8/06-16 від 08.06.2016 року - видаткові накладні № 5 від 08.06.2016р. на суму 125 000 грн., ТТН № Р5 від 08.06.2016р., ПН № 5 від 08.06.2016р. на суму 25 000 грн., № 3 (на суму 42 233 грн.), №4 (на суму 63 750 грн.) від 10.06.2016р., ТТН № 4 від 10.06.2016р., ПН № 4 (на суму 12 750 грн.), № 16 від 01.07.2016р. на суму 213 100 грн., ТТН № 16 від 01.07.2016р., ПН № 1 від 01.07.2016р. на суму 42 620 грн.), № 6 (на суму 218 710 грн.), №7 (на суму 87 590,20 грн.) від 13.06.2016р., Р6 від 13.06.2016р., ПН № 6 (на суму 43 742 грн.), ПН № 8 (на суму 17 518,04 грн.) від 13.06.2016р., № 43 від 17.08.2016р. на суму 457 046,89 грн., ТТН № Р43 від 17.08.2016р., ПН № 9 від 17.08.2016р. (на суму 76 174,48 грн.), № 86 від 16.09.2016р. на суму 293 244 грн., ТТН № Р86 від 16.09.2016р., ПН № 2 від 16.09.2016р. (на суму 76 174,48 грн.).

Розрахунки за договором проводились у безготівковій формі в сумі 143 620,35 грн.: 17.06.2016р. - 1 191,00 грн.; 17.06.2016р. - 59 529,45 грн., 06.07.2016р. - 23 670 грн.; 07.07.2016р. - 12 495 грн.; 22.08.2016р. - 43 495 грн.; 09.09.2016р. - 3 239,90 грн. та у вексельній формі згідно акту прийому-передачі цінних паперів від 20.09.2016р. на суму 756 839,49 грн.

Відповідно до договору поставки № 8/08-16 від 08.08.2016 року контрагентом ТОВ «Стройеталон» було здійснено поставку будівельних матеріалів за видатковими накладними № 114 від 13.10.2016р. на суму 465 908 грн., ТТН № Р114 від 13.10.2016р., ПН № 1 від 13.10.2016р. на суму 77 651,44 грн.).

Розрахунки за договором проводились у безготівковій формі в сумі 267 874,06 грн.: 19.09.2016р. - 27 280 грн.; 10.10.2016р. - 2 290,50 грн.; 18.10.2016р. - 2 463 грн.; 19.10.2016р. - 41 730 грн.; 21.10.2016р. - 6 565 грн.; 09.11.2016р. - 17 564,88 грн.; 07.12.2016р. - 150 000 грн.; 19.12.2016р. - 19 980,68 грн.

За договором поставки 11/17-16стр від 17.11.2016 року було здійснено поставку за видатковими накладними № 129 від 18.11.2016р. на суму 250 973,61 грн., ТТН № Р129 від 18.11.2016р., ПН № 16 від 18.11.2016р. (на суму 50 194,72 грн.), № 130 від 18.11.2016р. на суму 190 914 грн., ПН № 17 від 18.11.2016р. (на суму 38 182,8 грн.), № 131 від 18.11.2016р. (на суму 209 250 грн.), ПН № 18 від 18.11.2016р. (на суму 41 850 грн.).

Розрахунки за договором проводились у безготівковій формі в сумі 73 726,21 грн. (08.12.2016р. - 3000 грн. та 12.12.2016р. - 70 726,21 грн.) (том 1, а.с. 205-250), податкові накладні (том 2, а.с. 5-28), оплата безготівковою формою (том 2, а.с. 55-119), акти прийому передачі векселів (том 2, а.с. 120-121).

Щодо взаємовідносин між ТОВ «Донмашінвест» та ТОВ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління «Новація».

На виконання договору поставки № 10/05 від 10.05.2016 року (том 1, а.с. 236-237) було виписано видаткові накладні № 19 від 10.05.2016р. (на суму 210 000 грн.) ПН № 1 від 10.05.2016р. на суму 42 000 грн.), № 20 від 16.05.2016р. на суму 380 000 грн., (том 1, а.с. 241-242), ПН № 2 від 16.05.2016р. (на суму 76 000 грн.) (том 3, а.с. 29). Товар було залишено на складі продавця на відповідальне зберігання за договором № 4/05 від 20.05.2016р., тому документи, які підтверджують транспортування товару, у позивача відсутні (том 1, а.с. 238-240).

Розрахунки з контрагентом ТОВ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління «Новація» за поставлені будівельні матеріали за договором 10/05 від 10.05.2016 року було здійснено згідно з актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2017р. на суму 708 000 грн. (том 3, а.с. 195).

Стосовно взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Макон ЛТД» встановлено, що за договором поставки № 42/08 від 15.10.2015 року (том 1, а.с. 243-245) постачальник мав поставити розважальні апарати до торгового центру позивача за видатковими накладними № 4 від 15.10.2015р. на суму 880 709,41 грн., ПН № 77 від 15.10.2015р. (на суму 176 141,88 грн.), № 5 від 19.10.2015р. (на суму 676 565,45 грн.), ПН № 93 від 19.10.2015р. (на суму 135 313 грн.), № 6 від 23.10.2015р. (на суму 780 446,03 грн.), № 110 від 23.10.2015р. (на суму 156 089,21 грн.), (том 1, а.с. 250), (том 2, а.с. 1-6), (том 3, а.с. 31-33).

Позивач зазначає, що товар було залишено на відповідальному зберіганні у торговому центрі за адресою: м. Краматорськ, бул. Краматорський, 18, на підставі договору № 6/05 від 15.10.2015р. (том 1, а.с. 246-249).

Розрахунки з контрагентом ТОВ «Макон ЛТД» за поставлені розважальні апарати за договором № 42/08 від 15.10.2015р. проведено згідно акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2017р. на суму 2 805 265,09 грн.(том 3, а.с.194).

Щодо взаємовідносин між ТОВ «Донмашінвест» та ТОВ «Олві», судом встановлено, що за договором купівлі-продажу № 06/04-15 від 04.06.2015 року (том 2, а.с. 7-17) виписано видаткові накладні № 06/11 від 11.06.2015р. (на суму 948 148,39 грн.), ПН № 5 від 11.06.2015р. (на суму 189 629,68 грн.), № 06/11-5 від 11.06.2015р. (на суму 911 671,08 грн., ПН № 10 від 11.06.2015р. (на суму 182 334,22грн.), № 06/11-4 від 11.06.2015р. (на суму 936 425,46 грн.), ПН № 9 від 11.06.2015р. (на суму 187 285,09 грн.), № 06/11-3 від 11.06.2015р. (на суму 896 742 грн., ПН № 14 від 12.06.2015р. (на суму 179 348,56 грн.), № 06/11-2 від 11.06.2015р. (на суму 992 753,12 грн., ПН № 7 від 11.06.2015р. (на суму 198 550,62 грн.), № 06/11-1 від 11.06.2015р. (на суму 1 205 597,72 грн., ПН № 6 від 11.06.2015р. (на суму 241 119,54 грн.), № 06/12 від 12.06.2015р. (на суму 225 213,64 грн., ПН № 11 від 12.06.2015р. (на суму 45 042,73 грн.), № 06/12-2 від 12.06.2015р. (на суму 1 045 095,75 грн., ПН № 13 від 12.06.2015р. (на суму 209 019,15 грн.), № 06/12-3 від 12.06.2015р. (на суму 896 742,80 грн., ПН № 14 від 12.06.2015р. (на суму 179 348,66 грн.), № 06/12-1 від 12.06.2015р. на суму 1 565 557,74 грн., ПН № 12 від 12.06.2015р. (на суму 313 111,55 грн.), № 06/12-4 від 12.06.2015р. (на суму 679 590,33 грн.), ПН № 15 від 12.06.2015р.( на суму 135 918,07 грн.), № 06/12-5 від 12.06.2015р. на суму 954 388,91 грн., ПН № 16 від 12.06.2015р. (на суму 190 877,78 грн.), № 06/12-6 від 12.06.2015р. (на суму 1 249 954,97 грн., ПН № 17 від 12.06.2015р. на суму 249 990,99 грн.) (том 2, а.с. 18-30), (том 2, а.с. 33-72), (том 3, а.с. 42-54).

Відповідно до умов договору товар було передано позивачу за місцем знаходження філії за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 46, де позивач є орендарем приміщень у торговому центрі за договором оренди № Сд1-2015 від 12.03.2015р. (том 2, а.с. 73-81). При цьому, контрагент ТОВ «Олві» також був орендарем приміщень у вищевказаному торговому центрі, як вбачається з листа-відповіді (вих. № 25 від 20.11.2017р.), (том 3, а.с. 176), тому проданий товар не транспортувався позивачем, а був переданий позивачу та залишився у торговому центрі за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 46.

Позивачем надано копії наказу № 30-07 від 30.06.2015р. про введення в експлуатацію основних засобів та актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.06.2015р. (том 2, а.с. 31-32).

Розрахунки з контрагентом ТОВ «ОЛВІ» проводились у вексельній формі (акт прийому-передачі цінних паперів від 17.06.2015р. на суму 16 162 349,94 грн. згідно договору № 06/04-15 від 04.06.2015р.) (том 3, а.с. 122).

Щодо взаємовідносин ТОВ «Донмашінвест» з ТОВ «Ардок» позивачем надано наступні первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій поставки будівельних матеріалів за договором поставки № 30/12-15 від 30.12.2015 року (том 2, а.с. 86-87) за видатковою накладною № 2 від 14.01.2016р. на суму 581 110 грн., ТТН № 2 від 14.01.2016р., ПН № 2 від 14.01.2016р. (на суму 116 222 грн.), (том 2, а.с. 88-89).

Розрахунки з контрагентом ТОВ «Ардок» за ТМЦ проводились у вексельній формі (акт прийому-передачі цінних паперів від 31.01.2016р. на суму 1 192 758,00 грн.) (том 3, а.с. 123).

Стосовно взаємовідносин ТОВ «Донмашінвест» з ТОВ «Ларна» позивачем надано документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій щодо поставки будівельних матеріалів за договором поставки № 01/06-16 від 01.06.2016 року (том 2, а.с. 90) за видатковими накладними № 8 від 12.07.2016р. на суму 20 186,40 грн. (ПН № 1 від 12.07.2016р. на суму 4 037,28 грн.), № 9 від 14.07.2016р. на суму 22 203,01 грн. (ПН № 2 від 14.07.2016р. на суму 4 440, 6 грн.), № 10 від 15.07.2016р. на суму 338 483 грн. (ТТН № Р10 від 15.07.2016р., ПН № 3 від 15.07.2016р. на суму 67 696,6 грн.), а також щодо надання клінінгових послуг за договором № 08/02-16 від 02.08.2016р. згідно акту № 23 від 15.09.2016р. на суму 249 907,5 грн. (ПН № 1 від 15.09.2016р. на суму 49 981,5 грн. ) та акту наданих послуг № 24 від 30.09.2016р. на суму 258 031 грн. (ПН № 2 від 30.09.2016р. на суму 43 005, 17 грн.) (том 2, а.с. 91-102) (том 3, а.с. 35-39 та 40-42), (том 3, а.с. 55-116).

Розрахунки з контрагентом ТОВ «Ларна» за поставлені ТМЦ проводились у безготівковій формі на загальну суму 243 029,88 грн. (3 844,00 грн. - 26.12.2016р.; 5 680 грн. - 27.12.2016р.; 22 400 грн. - 09.12.2016р.; 20 040,52 грн. - 23.11.2016р.; 3 851,20 грн. - 15.11.2016р.; 1 100 грн. - 01.11.16р.; 7 879,93 грн. - 01.11.16р.; 12 200 грн. - 03.11.16р.; 4 855 грн. - 18.10. 16р.; 12 850,60 грн. - 22.09.2016р.; 14 257,92 грн. - 23.09.16р.; 503 грн. - 05.10.16р.; 24 550,83 грн. - 07.10.16р.; 15 237,25 грн. - 10.10.16р.; 3 428,30 грн. - 11.10.16р.; 29 650 грн. - 09.09.16р.; 18 423 грн. - 09.08.16р.; 42 279,16 грн.) і вексельній формі (акт прийому-передачі від 10.09.2016р. на суму 363 120,93 грн. згідно договору № 01/06-16 від 01.06.2016р.), (том 3, а.с. 124), (том 3, а.с. 55-116).

При цьому, спірним питанням даної справи є наявність у позивача права на формування складу податкового кредиту з ПДВ у випадку нереальних, на думку відповідача угод.

Отже, відповідач фактично не визнав податкові накладні, виписані зазначеними вище постачальниками.

Відповідач фактично виключив зі складу податкового кредиту позивача за жовтень 2015 року - грудень 2016 року суми ПДВ з причин нереальності угод.

Крім того, через нереальність зазначених вище угод відповідачем збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток.

Ні підставі акту документальної планової виїзної перевірки № 614/05-99-14-13/38491589 від 22 вересня 2017 року фіскальним органом винесене спірні податкові повідомлення-рішення: № від 20 жовтня 2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 1802759,00 гривень та застосовано штрафні санкції в розмірі 325236,50 гривень, № від 20 жовтня 2017 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2544494,00 гривень, № від 20 жовтня 2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 2223793,00 гривень та застосовано штрафні санкції в розмірі 555948,25 гривень (том 1, а.с. 193-198).

Як зазначено вище, виписані контрагентами позивача податкові накладні, не визнано відповідачем податковими документами, а інші документи бухгалтерського обліку відповідач вважає дефектними, а угоди - нереальними, тобто, нікчемними.

Суд зазначає, що жодним законом не передбачено право фіскального органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність господарського зобов'язання пов'язує з наступним: невідповідністю його змісту вимогам закону; наявністю мети, що за відомо суперечить інтересам держави і суспільства; укладенням учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України міститься обов'язкова ознака - специфічна мета - порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Наявність мети, включеної до складу правопорушення підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. Слід зазначити, що наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину.

Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком.

Відповідачем зазначено, без відповідних доказів, про відсутність реальності поставок товарів, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентами, що є тільки припущенням.

Висновки акту перевірки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації (ІС «Податковий блок») стосовно контрагентів позивача. Вироків стосовно посадових осіб ТОВ «Стройеталон», ТОВ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління «Новація», ТОВ «Макон ЛТД», ТОВ «Олві», ТОВ «Ардок», ТОВ «Ларна» фіскальним органом не надано.

Відповідачем не надано доказів фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання позивачем, ТОВ «Стройеталон», ТОВ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління «Новація», ТОВ «Макон ЛТД», ТОВ «Олві», ТОВ «Ардок», ТОВ «Ларна» правочинів.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним, оскільки факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Податковий кодекс України визначає податкову накладну, як єдиний документ, який підтверджує суми податкового кредиту і на підставі якого платник податків має право формувати податковий кредит. При цьому, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від факту декларування та сплати контрагентом його зобов'язань.

Податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у перевіряємому періоді виписані контрагентами, які на момент спірних правовідносин були зареєстровані платниками ПДВ, що не спростовано в акті документальної перевірки відповідачем та зареєстровані в ЄРПН.

Стаття 8 КАС України передбачає принцип верховенства права при здійсненні адміністративного судочинства. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом. Аналогічні положення містяться й в Конституції України.

Крім того, первинними документами, наданими позивачем, даними бухгалтерського обліку щодо оприбуткування товарів на складі підтверджено правомірність виписаних спірних податкових накладних та інших первинних документів, а отже, позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з жовтня 2015 року по грудень 2016 року та донарахування податку на прибуток є протиправним.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 1802759,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 325236,50 гривень, за формою В4 № від 20 жовтня 2017 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2544494,00 гривень, за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 2223793,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 555948,25 гривень.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Донмашінвест» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 1802759,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 325236,50 гривень, за формою В4 № від 20 жовтня 2017 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2544494,00 гривень, за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 2223793,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 555948,25 гривень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 1802759,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 325236,50 гривень, за формою В4 № від 20 жовтня 2017 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 2544494,00 гривень, за формою Р № від 20 жовтня 2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 2223793,00 гривень та штрафними санкціями в розмірі 555948,25 гривень, винесені Головним управлінням ДФС у Донецькій області.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Донмашінвест» судові витрати з судового збору у розмірі 111 784 (сто одинадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Повний текст постанови складено та підписано 18 грудня 2017 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Голубова Л.Б.