Справа № 818/1820/17
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 р. Справа № 818/1820/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

представника відповідача - Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якому просила визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 27.09.2017 №А-11572-5191/6-17, у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером НОМЕР_2 (загальна площа земельної ділянки 13.6395 га), яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за межами населених пунктів та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 22.08.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером НОМЕР_2 (загальна площа 13.6395 га), яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за межами населених пунктів та прийняти рішення у відповідності до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України, про що у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили надати суду звіт про його виконання.

Свої вимоги мотивує тим, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, нормам Земельного кодексу України. Відмічає, що підставою для відмови в наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Однак, в даному випадку, відповідач жодної з них у відповіді від 27.09.2017 не вказав. Крім іншого, вважає, що непогодження Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області на відведення земельної ділянки не є підставою для відмови у задоволенні заяви щодо надання відповідного дозволу.

У судове засідання позивачка не прибула, про день, час і місце розгляду справи, була повідомлена належним чином (а.с.18). 06.12.2017 подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримувала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності (а.с.19).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмовому запереченні (а.с. 23-25). Свою позицію мотивувала тим, що рішення ГУ Держгеокадастру у Сумській області є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до інформаційної довідки, наданої відділом у Липоводолинському районі Головного управління, земельна ділянка, яка планується до відведення, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, шифр рядка 40 (ділянки для сінокосіння та випасання худоби), тобто дана земельна ділянка використовується для сінокосіння та випасання худоби.

Крім того, представник відповідача зазначила, що відповідно до рішення Держземагенства України від 14.10.2014 №2/1 «Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності» ГУ Держгеокадастру у Сумській області направило відповідний запит до Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, (в самому рішенні була описка у назві ради), однак згоди Московською сільською радою надано не було. За таких підстав, як зазначає представник відповідача, у своїх запереченнях, ГУ Держгеокадастру у Сумській області не мало правових підстав для вирішення питання, зазначеного у заяві позивача від 22.08.2017.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 22.08.2017 позивачка звернулася до ГУ Держгеокадастру у Сумській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення, за кадастровим номером НОМЕР_2 (загальна площа 13.6395 га), яка розташована за межами населеного пункту на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. До заяви позивачка додала копію паспорту, копію ідентифікаційного номеру, графічні матеріали з Публічної кадастрової карти, на яких зазначено місце розташування бажаної земельної ділянки (а.с.11-12).

Листом від 27.09.2017 №А-11572-5191/6-17 (а.с.13-14) відповідач відмовив позивачці в задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, мотивуючи свою відмову тим, що відповідно до інформаційної довідки, наданої відділом у Липоводолинському районі Головного управління від 15.09.2017 №159/107-17, землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки у власність, відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, шифр рядка 40 (ділянки для сінокосіння та випасання худоби). Земельна ділянка використовується для сінокосіння та випасання худоби. На виконання розпоряджень Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 №333-р та від 18.06.2014 №591-р та керуючись рішенням колегії Держземагентства України від 14.10.2014 №2/1, відповідачем був направлений відповідний запит до органу місцевого самоврядування щодо висловлення позиції на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Враховуючи, що Московська сільська рада Липоводолинського району Сумської області листом від 19.09.2017 №226/02-14, висловила свою позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки ОСОБА_2, відповідач не мав правових підстав для вирішення питання, що порушене позивачем.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. «а» ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - Земельний кодексу України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок передачі земельних ділянок у власність громадян врегульовано ст. 118 Земельного кодексу України відповідно до частин 6-7 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, серед іншого, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з наведених норм, стаття 118 Земельного кодексу України містить виключний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відповідач, в силу вимог Земельного кодексу України та покладених на нього обов'язків, зобов'язаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для з'ясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви. Жодної з наведених у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем не зазначено.

Натомість у листі-відмові (а.с.13-14), йде посилання на те, що землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки у власність, відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, шифр рядка 40 (ділянки для сінокосіння та випасання худоби), тобто земельна ділянка використовується для сінокосіння та випасання худоби. В листі Московської сільської ради від 19.09.2017 №226/02-14, на яке посилається відповідач також відмічається, що спірні земельна ділянка відведена для громадського пасовища (а.с.27). Однак, вказана підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є необґрунтованою та не передбачена приписами Земельного кодексу Україну. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

При цьому, в самому рішенні, всупереч вказаним вище приписам Земельного кодексу України, відповідачем не зазначено, в чому саме місце розташування земельної ділянки, що планується до відведення, не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, чи генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Посилання відповідача на рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 №2/1, яким, доручено начальникам головних управлінь Держземагенства в областях за зверненнями фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою, є безпідставним. Таке рішення колегії є розпорядчим, а не нормативним документом, а врахування чи неврахування позиції місцевої ради під час вирішення питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не передбачено чинним законодавством та, відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, не є підставою для відмови у наданні такого дозволу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не дотримався вимог Земельного кодексу України, дане рішення не може відповідати приписам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування відмови в наданні позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про те, що суд не може перебирати повноваження та функції уповноваженого органу при винесенні рішення, суд зазначає, що згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, ГУ Держгеокадастру у Сумській області протиправно відмовило позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, при цьому, відповідач посилається на підстави, не передбачені Земельним кодексом України чи іншими нормативно-правовими актами.

Відповідач зобов'язаний або надати дозвіл позивачці на розроблення проекту землеустрою, або відмовити у наданні такого дозволу, але на законних підставах.

Суд вважає, що в даному випадку не буде втручанням суду в дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру у Сумській області, а зобов'язавши відповідача повторно розглянути подану раніше заяву позивачки та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України, буде обґрунтованим, повним та належним способом захисту порушеного права позивачки, оскільки відповідач протиправно надав формальну відмову з підстав, не передбачених діючим законодавством.

Відмовляючи у задоволенні клопотання позивачки про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд виходить з того, що встановлення судового контролю у відповідності до вимог ст.267 Кодексу адміністративного самочинства України є правом суду, а не обов'язком суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Однак, у даній справі суд не вбачає наявність таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Сумській області суму судового збору в розмірі 1240 грн., сплачених нею за подання адміністративного позову згідно квитанції від 21.11.2017 (а.с.3).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 27.09.2017 №А-11572-5191/6-17, у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2га, за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером НОМЕР_2 (загальна площа земельної ділянки 13.6395га), яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за межами населених пунктів.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 22.08.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2га, за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером НОМЕР_2 (загальна площа 13.6395га), яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за межами населених пунктів та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1280грн. (одна тисяча двісті вісімдесят грн.) в рахунок відшкодування судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 18.12.2017.

Суддя І.Г. Шевченко