Справа № 813/4105/17
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2017 року № 813/4105/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

за участю представника позивача Кремінець М.М.,

представника відповідача Коцьомик М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Обставини справи.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просить скасувати наказ Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22.08.2017 року №500-аг про притягнення старшини ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позову покликається на те, що наказ від 22.08.2017 року № 500-аг про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення у вигляді «догани» є незаконним, оскільки службова перевірка не проводилася та пояснення з цього приводу не відбиралися. Тому, на думку позивача, даний наказ видано з грубим порушенням Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, Дисциплінарного статуту Збройних сил України, а також на підставі документів, що містять неправдиву інформацію.

Відповідач позов заперечив, подав письмові заперечення. Пояснив, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення їй дисциплінарного стягнення здійснено законно, оскільки позивач порушила вимоги ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме звернулася із службовим питанням не до безпосереднього начальника ОСОБА_2 , а до наступного прямого начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Таким чином, ОСОБА_1 свідомо проігнорувала вимоги Статуту. Відповідачем при обранні заходу дисциплінарного стягнення враховано характер та обставини вчинення порушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, тривалість служби та рівень знань про порядок її проходження та враховано термін перебування на посаді.

Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:
Наказом начальника Західного регіонального управління від 12.05.2017 року № 213-ос «По особовому складу» старшину ОСОБА_1 , контролера 2 групи тримання відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу 94 прикордонного загону, зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону, на підставі пункту 5 пункту 93 ( на рівну посаду для більш доцільного використання за напрямком підготовки або спеціальністю - за рішенням відповідних начальників або на особисте прохання військовослужбовця) Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

З 26.06.2017 року по 19.07.2017 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у м.Львові в клінічному госпіталі Державної прикордонної служби України.

17.07.2017 року ОСОБА_1 , перебувачи на стаціонарному лікуванні у м. Львові, подала особисто на ім`я начальника Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України генерала-майора Єгорова В.С. рапорт, в якому просить надати їй належним чином завірену копію наказу від 12.05.2017 року № 213-ос.

04.08.2017 року та 14.08.2017 року позивач повторно подала рапорти на ім`я начальника Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України аналогічного змісту.

Західне регіональне управління Державної Прикордонної служби України розглянуло зазначені рапорти. Так, листом від 15.08.2017 року №30/Т-130 надано ОСОБА_1 відповідь на рапорт від 17.07.2017 року, та скеровано запитувану копію наказу від 12.05.2017 року №213-ос. Одночасно звернуто увагу ОСОБА_1 на порушення вимог ст..14 частини 1 розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка передбачає порядок звернення військовослужбовців з приводу службових та особистих питань. Листом від 31.08.2017 року № 30/Т-140 надано відповідь на рапорти від 04.08.2017 року та 14.08.2017 року, в якому вказано, що дані звернення є аналогічні змістом до попереднього рапорту від 17.07.2017 року, по якому вже надано відповідь.

Наказом від 14.09.2017 року № 471-ос «По особовому складу» начальника Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України скасовано п.7.1 п.1.15 наказу від 12.05.2017 року № 213-ос в частині, яка стосується ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою від 04.12.17 року № 30/1099, майор ОСОБА_2 з 22.04.2016 року по 18.09.2017 року перебував на посаді начальника відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу. Відтак, безпосереднім начальником ОСОБА_1 є ОСОБА_2 . Вказані відносини підпорядкування позивач не заперечує.

Позивач стверджує, що раніше зверталася до безпосереднього начальника ОСОБА_2 з проханням надати копію наказу від 12.05.2017 року за № 213-ос.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач зверталася з рапортами від 15.03.2017 року № 3794-р та від 17.05.2017 року № 6378-р до безпосереднього начальника майора ОСОБА_2 , які в подальшому скеровано ним по команді на начальника відділу по роботі з іноземцями, а останній скерував на першого заступника начальника загону начальника штабу, а вже він, скерував ці рапорти на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , але такі рапорти стосувалися питання службового житла.

Згідно з довідкою від 06.12.2017 року № 17/8910, виданою начальником відділення документального забезпечення штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 12.05.2017 року по 04.12.2017 року ОСОБА_1 зверталася 21.07.2017 до начальника Чопського прикордонного загону з приводу отримання копії наказу від 12.05.2017 року (а не до ОСОБА_2 ), тобто вже після звернення до начальника Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України (17.07.2017р). Докази звернення до безпосереднього начальника - ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутні.

Вказані фактичні обставини справи, встановлені судом, спростовують доводи позивача про те, що подання ним рапортів 17.07.2017р., 04.08.2017р. та 14.08.2017 року до начальника Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України обумовлено не отриманням відповіді від безпосереднього начальника.

22.08.2017 року наказом № 500-аг Тво начальника Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани за порушення ст. 14 розділу 1 част. 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Супровідним листом №30/5858 від 24.08.2017 року копію даного наказу скеровано начальнику Чопського прикордонного загону для доведення його до відома ОСОБА_1 .

09.10.2017 року ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом даного наказу, однак від підпису про ознайомлення вона відмовилася.

Рапортом від 09.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Чопського прикордонного загону з проханням надати матеріали службового розслідування та наказів від 25.09.2017 року, від 22.08.2017 року та 26.09.2017 року. Після чого, начальник Чопського прикордонного загону направив телеграму № Т/17-7573 від 12.10.2017 року Західному регіональному управлінню Державної Прикордонної служби України про надання дозволу про виготовлення копії наказу №500-аг від 22.08.2017 року. Телеграмою від 13.10.2017 року надано відповідний дозвіл.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Це положення поширюється і на посадових осіб військових частин Міністерства оборони України.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарним Статутом Збройних сил України.

Обов`язки кожного військовослужбовця визначені статтею 4 Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» - військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Згідно з ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець із службових та особистих питань повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Аналіз даної норми свідчить про імперативний обов`язок військовослужбовця про звернення до начальника в порядку підпорядкування із зазначених питань.

З матеріалів справи встановлено, що наказ від 12.05.2017 року за № 213-ос стосувався переміщення ОСОБА_1 по службі, тобто із службових питань, а відтак з метою отримання копії даного наказу, позивач мав звернутися згідно ст. 14 Статуту до свого безпосереднього начальника - ОСОБА_2 .

Однак в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до свого безпосереднього начальника - ОСОБА_2 , натомість містяться докази звернення позивача 17.07.2017 року до начальника Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України, звернення 21.07.2017р. до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (наступного прямого начальника) і 04.08.2017 року та 14.08.2017 року повторно до начальника Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України

Судом встановлено, що рапорти були належно розглянуті начальником Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України, відповідь ОСОБА_1 отримала.

Разом з тим, відповідач оскаржуваним наказом притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності.

Перевіривши доводи обох сторін, суд вважає, що матеріалами справи належно підтверджується факт порушення ОСОБА_1 вимог ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оскільки позивач з приводу службового питання звернулась до наступного прямого начальника. Доказів не виконання чи неможливості вирішення цього питання безпосереднім начальником ОСОБА_2 , позивач не надала.

Також як на підставу скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач покликається на не проведення службової перевірки по даному факту. Суд доводи позивача в цій частині також відхиляє з огляду на наступне.

Підставами для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності визначеними статтею 45 даного Статуту є невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Згідно з ст. 5 Статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Згідно з ст. 1.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Відповідно Інструкції метою службового розслідування є уточнення обставин, причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, ступеня вини, а не виявлення правопорушення.

Згідно наведених норм, проведення службового розслідування за фактом порушення ОСОБА_1 вимог ст.14 Статуту не є необхідним та обов`язковим.

Відповідно до ст. 62 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.
Відповідно до ст. 86 Статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідач, притягуючи ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності встановив факт порушення та вину у його вчиненні, правову оцінку таким суд надав вище. Відтак, рішення про прийняття наказу №500-аг від 22.08.2017 року є обґрунтованим та правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову немає, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати у справі відсутні, а тому такі з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 11, 17-19, 94, 160-163 КАС України, суд
постановив:
1.У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати з сторін не стягуються.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Коморний О.І.