Справа № 760/5722/17
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1396/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року Солом?янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Продан М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 УППВ в м. Києві лейтенанта поліції Черкасенко Юрія Васильовича Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП п. Євдокимова Дмитра Андрійовича Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №746182 від 13.12.2016 року, що винесена інспектором роти №2 батальйону №2 УППВ в м. Києві лейтенантом Черкасенко Юрієм Васильовичем про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП; та скасувати постанову про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017 року, що ухвалена заступником начальника Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП п. Євдокимовим Дмитром Андрійовичем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №746182 від 13.12.2016 року, його визнано винним у вчиненні нібито адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена з грубими порушеннями чинного законодавства, зокрема, посилаючись на те, що вчинення даного виду адміністративного правопорушення не підпадає під дію ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, позивач зазначив, що дане правопорушення він не вчиняв, не порушував ПДР, доказів його вини не має.

Крім того, інспектором, при винесенні даної постанови, не було взято до уваги пояснення свідків, були порушенні права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП.

Також позивач вказує, що в зв'язку зі своєю незгодою з постановою інспектора серії АР №746182 від 13.12.2016 року, він двічі оскаржував вказаний документ шляхом подання відповідних адміністративних скарг до Управління патрульної поліції у м. Києві та до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Але відповідно до постанови про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017 року та рішення Національної поліції України, що викладено у листі від 16.02.2017 року №Г-499/41/2/01-2017, оскаржувана постанова так і не була скасована.

Таким чином, зазначену постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням його прав та положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, при відсутності доказів вчинення правопорушення і його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв, тому звернувся з позовом до суду.

Позивач просив розглядати справу за його відсутності. про що надав відповідне клопотання, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином був повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

Виходячи з цього, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Згідно ст. 69 ч. 1 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи судом встановлено, що інспектором роти №2 батальйону №2 УППВ в м. Києві лейтенантом Черкасенко Юрієм Васильовичем 13.12.2016 року була винесена постанова серії АР №746182 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 41).

Як вбачається з даних зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1, 13 грудня 2016 2017 року о 23 годині 25 хвилин в місті Києві по проспекту Бажана 1П, керуючи автомобілем марки «Honda Accord» н.з. НОМЕР_1, в порушення вимог Правил дорожнього руху України здійснив з'їзд з головної дороги не з крайнього правового положення, при цьому змінював напрямок руху не застосовуючи покажчик повороту, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» та п. 10.4 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не було надано суду заперечень на позов, матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Статтями 245-246 КпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з даних оскаржуваної постанови, в ній не зазначено доказів викладених у постанові обставин, повного прізвища, ім'я та по-батькові інспектора, яким складена постанова, та містить виправлення.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано доказів щодо правомірності прийнятого ним рішення та дотримання визначеного ст. 279 КУпАП порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення з обов'язковим з'ясуванням обставин, визначених приписами ст. 280 КУпАП, про що свідчить відсутність посилань на них в оскаржуваній постанові, а також доказів, які б спростовували заперечення позивача.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення доводи позивача не спростовуються.

Таким чином, враховуючи вищевказане, відсутність від відповідача наданих безспірних доказів правомірності власних дій, повно та всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Що стосується вимоги позивача про скасування постанову про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017 року, що ухвалена заступником начальника Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП п. Євдокимовим Дмитром Андрійовичем, то суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

Таким чином, відсутні підстави для скасування Постанови про розгляд скарги по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017 року, винесеної заступником начальника Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Євдокимовим Д.А., оскільки дана вимога є такою, що не відповідає визначеним КАС України способам захисту прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 2, 69, 70, 71, 105, 128, 160, 162, 163 КАС України, ст.ст. 7, 122, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 УППВ в м. Києві лейтенанта поліції Черкасенко Юрія Васильовича Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП п. Євдокимова Дмитра Андрійовича Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №2 УППВ в м. Києві лейтенантом Черкасенка Юрія Васильовича серії АР №746182 від 13 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Л.І. Кізюн