Справа № 644/4019/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р.Справа № 644/4019/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2017р. по справі № 644/4019/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради третя особа Харківська обласна державна адміністрація департамент соціального захисту населення

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради щодо не видачі довідки внутрішньо переміщеній особі та призначення та виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 ; зобов'язати управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради видати ОСОБА_2 довідку внутрішньо переміщеної особи, відповідно до Постанови КМУ № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб»; зобов'язати управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради призначити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 884 грн. з моменту припинення, тобто з 06 жовтня 2016 року та виплачувати її уповноваженому представнику сім'ї ОСОБА_1; повернути незаконно стягнуті кошти з ОСОБА_1 у розмірі 884 грн., позивачу.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2017 р. позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2017 р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 та її син, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є внутрішньо переміщеними особами та мають право на отримання адресної допомоги у відповідності до Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Позивач, разом з дитиною, мешкають за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 отримувала щомісячну адресну грошову допомогу, як внутрішньо переміщена особа для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на себе та малолітнього сина, щомісячно з 13.02.2015 року по 12.08.2015 року в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради та з 06.10.2015 року по 30.09.2016 року в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківськ, у розмірі - 1326,00 грн. щомісячно.

Відповідачем з жовтня 2016 року припинено виплати адресної допомоги на сина позивача - ОСОБА_2 та висунуто вимоги щодо повернення позивачем, коштів, отриманих у період з 12.02.2015 р. по 12.08.2015 р. в управлінні праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради, та з 06.10.2015 р. по 30.09.2016 р. в управлінні праці та соціального захисту населення Індустріального району на загальну суму 15661,46 грн.

Підставою для припинення виплати допомоги на ОСОБА_2 стало те, що він народився та зареєстрований в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (зшідно довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2).

Відповідачем зазначено, що вказана територія відноситься до регіонів, інших ніж тимчасово окупована територія України, а отже кошти на виплату грошової допомоги, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на ОСОБА_2 отримувались позивачем незаконно.

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для припинення виплати відповідачем щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сина позивача, відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У ст. 2 вищезазначеного закону закріплено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо перемішеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу від 06.10.2016 року за № НОМЕР_1 (остання редакція). Факт народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Харкові підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2, що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 20.09.2014 р. (а.с.7)

Відповідно до ч. 3 п. 6 «Порядку оформлення та видачі довідки внутрішньо переміщеної особи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 509 від 01.10.2014 року довідку отримує кожна дитина, в тому числі та, що прибула без супроводження батьків, законного представника, а також дитина, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 народжений ІНФОРМАЦІЯ_2 року внутрішньо переміщеною особою, що прибула до м. Харкова влітку 2014 року з м. Донецька.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами, також регулюються Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. за № 505 (надалі - Порядок).

Вказаний Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно.

Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п. 3 Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Згідно з п. 12 вказаного вище Порядку № 505, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: 1) подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; 2) надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; 3) зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; 4) виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. При цьому, виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про те, що відповідачем необгрунтовано вчинено дії щодо зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи -ОСОБА_2 та погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно припинено виплату з 06.10.2016 року щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сина позивача - ОСОБА_2, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегією суддів не визнаються доводи апеляційної скарги про пропушення позивачем шестимісчного строку звернення до суду з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_1 оскаржувала неправомірність дій відповідача, надсилаючи письмові звернення до управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради та департаменту соціального захисту неселення Харквської обласної державної адміністрації.

Відповіді на звернення їй надіслані в грудні 2016 року, а з позовом звернулась в червні 2017 року.

З урахуванням викладеного, судова колегія зазначає, що ОСОБА_1 не порушила вимоги ст. 99 КАС України щодо строку звернення до суду.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2017 р. відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2017р. по справі № 644/4019/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В. Курило Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений 18.12.2017 р.