Справа № 242/2090/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року справа №242/2090/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченко І.В., Чебанова О.О., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області у справі № 242/2090/17 (головуючий І інстанції Владимирська І.М.), яка складена в повному обсязі 06 листопада 2017 року у м.Селидове, за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Селидівського міського суду Донецької областіз позовом ( з урахуванням уточнень) до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі- відповідач, апелянт), в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії неправомірними, скасувати рішення № 1426 від 11.04.2017 року про відмову в призначенні пенсії відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати Селидівське об'єднане УПФУ Донецької області повторно розглянути заяву від 12.01.2017 року № 15 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням вищевказаних періодів його роботи до страхового та пільгового стажу.

В обґрунтування позову посилається на те, що він звернувся до відповідача із заявою від 19.05.2017 року про призначення пенсії у відповідності з вимогами ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Заява була розглянута відповідачем і було прийнято рішення № 1426 від 11.04.2017 року про відмову в призначенні пенсії через відсутність у нього необхідного пільгового стажу роботи 25 років. Це зокрема обумовлено тим, що до пільгового стажу його роботи не зараховано період роботи з 08.06.2005 року по 09.11.2006 року та з 17.01.2007 по 01.04.2009 року на підприємстві ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство»; з 12.05.2009 року по 30.09.2009 року на Відокремленому підрозділі «шахта Жовтневий Рудник» Державного підприємства «ДУЕК»; з 08.10.2009 року по 06.05.2010 року на підприємстві ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008», оскільки реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній владі території підприємствами не здійснювались, тому перевірити достовірність наданих довідок не має можливості. Крім того, відповідач не зарахував до страхового стажу періоди роботи з 14.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2015 року по 11.01.2017 року на ВП «шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» через несплату підприємством страхових внесків до ПФУ.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив, визнав протиправним та скасував рішення Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1426 від 12.01.2017 року про відмову в призначенні ОСОБА_1пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язав Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 08.06.2005 року по 09.11.2006 року та з 17.01.2007 по 01.04.2009 року на підприємстві ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство»; з 12.05.2009 року по 30.09.2009 року на Відокремленому підрозділі «шахта Жовтневий Рудник» Державного підприємства «ДВЕК»; з 08.10.2009 року по 06.05.2010 року на підприємстві ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008».

Зобов'язав Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 14.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2015 року по 11.01.2017 року на ВП «шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля».

Зобов'язав Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2017 року № 15 з урахуванням до пільгового стажу періодів його роботи з 08.06.2005 року по 09.11.2006 року та з 17.01.2007 по 01.04.2009 року на підприємстві ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство»; з 12.05.2009 року по 30.09.2009 року на Відокремленому підрозділі «шахта Жовтневий Рудник» Державного підприємства «ДВЕК»; з 08.10.2009 року по 06.05.2010 року на підприємстві ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008» та страхового стажу періодів його роботи з 14.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2015 року по 11.01.2017 року на ВП «шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля». Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно не врахував періоди роботи ОСОБА_1 в шахті, оскільки зазначені періоди роботи, підтверджуються трудовою книжкою позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач. Звернувся з апеляційною скаргою в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги управління зазначає, що 12.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського об'єднаного УПФУ Донецької області із заявою № 15 про призначення пенсії у відповідності з вимогами ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпеченні», п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 26 роки 06 місяців 28 днів, пільговий стаж складав 21 роки 04 місяці 20 днів, в томі числі стаж підземної роботи за ст.ст. 14-25 шахтарі складав 14 років 11 місяців 26 дні, за ст.ст. 14-20 складав 04 роки 06 місяців 07 днів, військова служба 01 рік 10 місяців 17 днів. До пільгового стажу не було зараховано періоди роботи ОСОБА_1 з 08.06.2005 року по 09.11.2006 року та з 17.01.2007 по 01.04.2009 року на підприємстві ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство»; з 12.05.2009 року по 30.09.2009 року на Відокремленому підрозділі «шахта Жовтневий Рудник» Державного підприємства «ДВЕК»; з 08.10.2009 року по 06.05.2010 року на підприємстві ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008», оскільки реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній владі території підприємствами не здійснювались, тому перевірити достовірність наданих довідок не має можливості. До страхового стажу не було зараховано періоди роботи ОСОБА_1 14.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2015 року по 11.01.2017 року на ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» через несплату підприємством страхових внесків до ПФУ. У зв'язку з тим, що у позивача відсутній стаж роботи 25 років на підземних умовах, рішенням від 11.04.2017 року № 1426 йому було відмовлено у призначенні пенсії.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

12.01.2017 року ОСОБА_1 надав до Селидівського об'єднаного УПФУ Донецької області документи для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 р. XV Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Селидівськогообєднаного УПФУ Донецької області № 1426 від 11.04.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи в підземних умовах 25 років. Відсутність необхідного пільгового стажу обумовлена тим, що до пільгового стажу не було зараховано періоди роботи ОСОБА_1 з 08.06.2005 року по 09.11.2006 року та з 17.01.2007 по 01.04.2009 року на підприємстві ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство»; з 12.05.2009 року по 30.09.2009 року на Відокремленому підрозділі «шахта Жовтневий Рудник» Державного підприємства «ДВЕК»; з 08.10.2009 року по 06.05.2010 року на підприємстві ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008», оскільки реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній владі території підприємствами не здійснювались, тому перевірити достовірність наданих довідок не має можливості та до страхового стажу не було зараховано періоди роботи з 14.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2015 року по 11.01.2017 року на ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» через несплату підприємством страхових внесків до ПФУ (а.с. 11-12).

Не погодившись з вказаним рішенням позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги виходячи з наступного.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 14 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затвердженим КМУ, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до списку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, професія позивача "електрослюсарі підземні" є у переліку.

Згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

При цьому даний порядок підтвердження трудового стажу є обов'язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу, але в трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період, які завірені печаткою підприємства та підтверджені довідками. Даний порядок не вимагає будь-який інших підтверджень.

За нормами статей 13, 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до пільгового стажу зараховується робота працівників, які безпосередньо зайняті повний робочий день на відповідних роботах, за умови підтвердження первинними документами роботи саме такої роботи повний робочий день, при цьому такими документами можуть бути: журнали виходів на роботу, табелі використання робочого часу, деякі накази чи розпорядження по підприємству. Кожен з цих документів дає лише часткове підтвердження зайнятості на роботах із шкідливими умовами праці, але сукупні дані цих документів можуть бути доказом повної зайнятості працівника.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1, ОСОБА_1 працював з 08.06.2005 року по 09.11.2006 року на підприємстві ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» у якості механіка підземного з повним робочим днем в шахті; з 17.01.2007 по 01.04.2009 року на підприємстві ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; з 12.05.2009 року по 30.09.2009 року на Відокремленому підрозділі «шахта Жовтневий Рудник» Державного підприємства «ДВЕК» у якості механіка підземного з повним робочим днем на підземних роботах на дільниці підготовчих робіт; з 08.10.2009 року по 06.05.2010 року на підприємстві ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008» у якості гірничого майстра з повним робочим днем у шахті (а.с. 4-7).

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. N 637 надання уточнюючих довідок передбачено лише у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу.

Відповідно до генерального контракту № 231 від 26.08.2004 року укладеного між ДП «Селидіввугілля» (замовник) та ВАТ «Донецькшахтобуд» (генеральний підрядник) та ВАТ «Рутченковський завод «Гормаш», ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» сторони домовилися про виконання будівельно-монтажних робіт за проектом Реконструкція шахти «Росія» ДП «Селидіввугілля» на період до 2010 року (а.с. 15-18).

Довідкою від 30.01.2015 року, виданою ВП «шахта Росія» ДП «Селидіввугілля», підтверджено факт та кількість спусків в шахту за періоди роботи позивача на ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» з 08.06.2005 року по 09.11.2006 року та з 17.01.2007 по 01.04.2009 року (а.с. 21).

Крім того періоди роботи ОСОБА_1 з 08.06.2005 року по 09.11.2006 року та з 17.01.2007 по 01.04.2009 року на ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» підтверджено архівною довідкою № 0555/11-0743 від 03.12.2014 року (а.с. 25), а також наказами підприємства № 83/к від 08.06.2005 року (а.с. 26), № 152/к від 05.09.2005 року (а.с. 27), № 209 к від 09.11.2006 року (а.с. 28), № 8 к від 17.01.2007 року (а.с. 29), № 42 к від 01.04.2009 року (а.с. 30).

Відповідно до наказу № 3 від 20.04.2002 року ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» було проведено атестацію робочих місць за умовами праці, зокрема: механіка підземного та електрослюсаря підземного (а.с. 31-32).

Відповідно до наказу № 5 від 14.03.2007 року ТОВ «Донецьке шахто будівельне підприємство» було проведено атестацію робочих місць за умовами праці, зокрема і електрослюсаря підземного (а.с. 33-39).

Слід також зауважити, що умови та характер праці ОСОБА_1 за періоди його роботи на ТОВ «Донецьке шахто будівельне підприємство» також підтверджуються пільговою довідкою (а.с. 40).

Згідно договору про надання послуг № 51 від 30.09.2009 року укладеного між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008» (замовник) та ДП «Селидіввугілля» (виконавець), сторони домовились, що виконавець повинен забезпечити замовника послугами необхідними для ведення робіт, зокрема: веденням вибухових робіт, адміністративно-побутове обслуговування працівників (приміщення, бані, пральні, лампова, медпункт, контрольний табель); доставка працівників до місця роботи; доставка матеріалів (а.с. 19-20).

Довідкою від 30.01.2015 року, виданою ВП «шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», підтверджено факт та кількість спусківв шахту за періоди роботи позивача з 08.10.2009 року по 06.05.2010 року на підприємстві ТОВ «Виробничо-комерційнафірма «Горизонт-2008» (а.с. 22).

Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах.

Колегія суддів зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вищевказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день в шахті. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Головним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має необхідний стаж та працював на посадах, віднесених до Списку № 1 №2. Таким чином Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не довело правомірність прийняття свого рішення щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком позивачу, у зв'язку з чим, та з огляду на сталу практику розгляду аналогічних справ іншими судами України, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідністю задоволення позов.

Щодо доводів апелянта з приводу не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» з 14.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2015 року по 11.01.2017 року через з несплату страхових внесків підприємством, колегія суддів має зазначити наступне.

Як вбачається з довідок № 04-22/1469 від 13.05.2017 року та № 04-22/1471 від 15.05.2017 року із заробітної плати ОСОБА_1 щомісячно утримуються суми страхових внесків зокрема і за період його роботи на вищевказаному підприємстві з 14.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2015 року по 11.01.2017 року. Суми ЄСВ за вищевказані періоди в повному обсязі перераховані в до Корасноармійської ОДПІ.

Крім того, як вбачається з персоніфіцированого обліку у спірний період з заробітної плати позивача єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування утримувався.

Стосовно твердження апелянта, що для підтвердження стажу роботи позивачем було надано довідки підприємствами, які знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, які не можуть бути враховані для перерахунку пенсії, оскільки ці довідки згідно чинного законодавства України не є дійсними, суд зазначає наступне.

Підстав відмови відповідача у врахуванні при розрахунку пенсії вказаної довідки та щодо підстав заперечень відповідача проти позову, а саме неможливості перевірки спірних періодів, які зазначені в довідці, оскільки вони знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1, визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Листом ПФУ від 29.12.2011р. №30021/02-20 «Щодо підтвердження заробітної плати для обчислення пенсії первинними документами» роз'яснено, що підтвердження даних про довідки про заробітну плату встановлюється за результатами перевірки підстав її видачі, проведеній спеціалістами органів Пенсійного фонду України на підприємствах, в установах, організаціях

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України».

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі Донецька область у п.1 Міста обласного значення у п.п.1) включено м.Макіївка, м.Донецьк.

Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014 затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. місто Донецьк.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів». Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини» ( Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» ( Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Україною, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Згідно з частиною 2 та частиною 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки довідки № 23 від 17.10.2016, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення.

Таким чином колегія суддів приймає вищевказану Довідку від 30.01.2015 року, виданою ВП «шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», підтверджено факт та кількість спусків в шахту за періоди роботи позивача з 08.10.2009 року по 06.05.2010 року на підприємстві ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008» (а.с. 19-22).Таким чином колегія суддів вважає, що позивач підтвердив свій пільговий стаж за спірний період.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючисьстаттями309, 311, 315, 316 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області у справі № 242/2090/17- залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області у справі № 242/2090/17- залишити без змін.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з 19 грудня 2017 року та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов