Справа № 804/1688/16
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 р. Справа № 804/1688/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Врони О.В.
суддів Олійника В.М.,
ОСОБА_1
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -
23 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. На виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2016 року позивач надала суду 06 квітня 2016 року уточнений адміністративний позов, відповідно до якого просила суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду щодо не здійснення перерахунку ОСОБА_2 заробітної плати з урахуванням підвищених посадових окладів у розмірах визначених ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус судців», в редакції від 14.10.2014 року за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року та ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції від 12.02.2015 року за період з 29 березні 2015 року по 09 вересня 2015 року.
2. Зобовязати Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд здійснити ОСОБА_2 перерахунок та нарахування заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року відповідно до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції від 14.10.2014 року та за період з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року відповідно до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції від 12.02.2015 року, з урахуванням надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливої роботи, щомісячної премії та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу та виплатити її в повному обсязі, а Державну судову адміністрацію України здійснити організаційне та фінансове забезпечення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_2 за спірний період.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач працює в апараті Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на посаді помічника судді. У зв'язку зі змінами в законодавстві, внесеними Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII та Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII, з 26.10.2014 працівники апарату судів мали право на посадові оклади у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у редакції Закону України "Про прокуратуру". Це право підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" видатків на ці потреби не було передбачено. Таким чином, відповідачами не було виконано положень зазначених нормативно-правових актів та не здійснено нарахування та перерахування грошових коштів у збільшеному розмірі позивачу, чим порушено її право на отримання заробітної плати в підвищеному розмірі.
13 квітня 2016 року Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2017 року справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач та представники відповідачів не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Позивач в уточненому адміністративному позові просив розглядати справу без її участі. Відповідачі у письмових запереченнях проти позовних вимог просили розглядати справу за відсутності їх представників у звязку з великою завантаженістю на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи позивача та заперечення відповідачів на адміністративний позов, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_2 у період з жовтень 2014 року по грудень 2015 року працювала в апараті Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на посаді помічника судді.
Відповідно до довідки по нарахованій заробітній платі за період з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2015 року, виданої Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом 21.03.2016 року №68, ОСОБА_2:
- з жовтня 2014 року по серпень 2015 року включно виплачувалася заробітна плата у розмірі 1218 гривень згідно схеми посадових окладів працівників апарату суду, закріпленої постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 "Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Постанова № 268), зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року;
- з вересня 2015 року по грудень 2015 року включно у розмірі 2756 гривень згідно змінених схем посадових окладів із застосуванням 50-відсоткового зменшення, передбаченого постановою від 2 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України".
За результатом розгляду колективного звернення працівників Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (в тому числі позивача) від 22 лютого 2016 року за вх.№5895/16, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд листом від 16 березня 2016 року вих.№10/832/16 повідомив, що відповідно до приписів Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, проте без правового врегулювання та без достатніх кошторисних призначень суд не має права здійснювати нарахування нових посадових окладів та перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2015 року. Крім того, було повідомлено, що заборгованість по виплаті заробітної плати у суді не значиться.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон № 1697-VII, яким внесено зміни до статті 144 Закону № 2453-VІ, зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.
Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.
З 28 березня 2015 року Законом № 192-VІІІ затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, стаття 147 якого встановила, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.
Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.
Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).
За правилами статті 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.
З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.
Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України , будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України , керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.
Ураховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28 березня 2015 року не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року по справі №820/4648/15 (21-1726а16), від 13 липня 2016 року по справі № 818/3372/15 (21-1888а16), від 13 липня 2016 року по справі № 820/4653/15 (21-1488а16).
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
З урахуванням зазначених обставин, норм матеріального права та висновків Верховного Суду України, суд зазначає, що реалізація положень вищевказаних норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" можлива була за умови виконання Кабінетом Міністрів України вимог стосовно приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, в тому числі шляхом забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що Державна судова адміністрація України діяла в межах своїх повноважень та не ухилялася від виконання обов'язків, як розпорядника бюджетних коштів. Відповідно, й у Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду були відсутні підстави для здійснення перерахунку та виплати заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VІ із змінами, внесеними Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ; та за період з 29 березня 2015 року по 8 вересня 2015 року включно відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VІ із змінами, внесеними Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VІІІ, з урахуванням надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливої роботи, щомісячної премії та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.
Таким чином, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Керуючись ст.ст. 94, 122, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили в порядку і строки визначені ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. 186 України.

Головуючий Суддя Суддя ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_1