Справа № 317/1757/17(2-а/317/74/2017)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Громова І.Б.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2017 рокусправа № 317/1757/17(2-а/317/74/2017)
Приміщення суду за адресою: м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року у справі №317/1757/17(2-а/317/74/2017) за позовом ОСОБА_2 до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати відповідача перерахувати їй пенсію за віком з 11 травня 2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2014, 2015, 2016 р.р.) та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на її користь понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває на обліку в Запорізькому приміському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. З 27.07.2004 року їй була призначена пенсія за вислугу років, як працівнику охорони здоровя відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Після призначення пенсії, вона продовжила працювати та працює і до теперішнього часу. Досягнувши 58 років та маючи більше 41 року страхового стажу, вона набула право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим 11 травня 2017 року звернулася до відповідача з заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії у звязку з переходом з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. 17 травня 2017 року вона повторно звернулася до ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2014 - 2016 роки, однак, управлінням при обчисленні пенсії за віком застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн., з чим позивач не погоджується, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Запорізького приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком відповідного до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязано Запорізьке приміське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок позивачу пенсії за віком з 11.05.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням за віком (2014, 2015, 2016 р.р.) та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто за розрахунок бюджетних асигнувань Запорізького приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що з 27 липня 2004 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років, як працівнику охорони здоровя, розрахунок пенсії проведено відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Звертаючись за призначення пенсії за вислугу років, позивач використала право первинного призначення пенсії по Україні, тому на підставі заяви позивача від 11.05.2017 року, відповідачем застосовано норму ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік у сумі 1197,91 грн., який враховувався при призначенні пенсії за вислугу років.

Застосувати середню заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки немає підстав, так як відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», цей показник застосовується виключно для первинного призначення пенсії.

Зауважив, що Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору, а тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.п.1-2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Запорізькому приміському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, з 27.07.2004 року їй призначено пенсію за вислугу років у відповідності до п.«е» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоровя. Після призначення пенсії вона продовжувала працювати та працює до теперішнього часу.

11.05.2017 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, оскільки вона набула такого права з 10.05.2017 року, та 17.05.2017 року звернулась з заявою, в якій просила призначити пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Управлінням пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області листом від 24.05.20017 року повідомлено, що позивачем використало право первинного призначення пенсії по Україні, тому за підставі заяви від 11.05.2017 року застосовано норму ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та при переведенні позивача не пенсію за віком взято показник середньої заробітної плати за 2007 рік у сумі 1197,91 грн., згідно постанови КМУ №327 від 23.04.2012 року.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак позивач 11.05.2017 року звернулась до відповідача із заявою про призначенні пенсії за віком на підставі Закону №1058-ІV, отже мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Відповідно до ст.2 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до п."е" ст. 55 Закону №1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З 27.07.2004 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років саме за наявності спеціального стажу роботи, як працівника охорони здоров'я, на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до Закону України №1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування пенсія за вислугу років має призначатись згідно з окремим законодавчим актом, через професійні та корпоративні фонди, проте на даний час такий законодавчий акт не прийнято, тому пенсії призначаються в разі наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Таким чином, питання щодо виплати пенсії за вислугою років не входить до правового поля Закону України №1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а регулюється іншим законодавством.

В даному випадку позивач з 2004 року користувалась спеціальною пенсією за вислугу років, як працівник охорони здоров'я і пенсія за віком їй не призначалась.

Оскільки 11.05.2017 року пенсія позивачу згідно Закону України №1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування була призначена вперше, тому у неї виникає право на застосування формули визначення розміру пенсії, яка використовується при призначенні пенсії вперше, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України №1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а не з тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України №1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку пенсія за віком позивачу повинна була призначатися із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2014-2016 роки.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій щодо розрахунку розміру пенсії позивача із застосуванням показника середньої зарплати працівників в Україні за 2007 рік, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення аміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що адміністративний позов ухвалено на користь позивача, який не субєктом владних повноважень, з огляду на приписи вищенаведеної норми, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке є субєктом владних повноважень, що виступало стороною у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року у справі №317/1757/17(2-а/317/74/2017) за позовом ОСОБА_2 до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_3