Справа № 552/3869/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р. Справа № 552/3869/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 31.10.2017р. по справі № 552/3869/17

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту - відповідач, Полтавське ОУПФ України Полтавської області), в якому просить суд:

- визнати протиправними та дискримінаційними дії Полтавського обласного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1);

- зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити виплату заборгованості по пенсії на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) починаючи з 01.04.2017 року;

- зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити виплату пенсії на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1).

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 31.10.2017 року по справі № 552/3869/17 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Київського районного суду м. Полтави від 31.10.2017 року по справі № 552/3869/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та дискримінаційними дій Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилаючись на положення ст.ст. 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8, 24 Конституції України, п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року, зазначив, що відповідачем неправомірно припинено виплату пенсії ОСОБА_1.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та дискримінаційними дій Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області з 01.08.2014 року, як така, що прибула з Артемівського району м. Луганська.

Пенсійну справу взято на облік за матеріалами електронної пенсійної справи, згідно довідки особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 19.11.2014 року №.

Листом Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 02.06.2017 року № 304/Л-17/2 ОСОБА_1 повідомлено про те, що 29.03.2017 року Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області отримано від Держприкордонної служби України списки осіб, тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій, з числа внутрішньо переміщених осіб на період до одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки, до яких включена і ОСОБА_1. На виконання листа Пенсійного фонду України від 16.03.2017 року №7902/02-02 та вищезазначених списків з 01.04.2017 року ОСОБА_1 призупинено виплату пенсії (а.с.6).

Не погодившись з діями відповідача щодо припинення виплати пенсії, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи, порушене, на думку позивача, право на пенсійне забезпечення поновлено відповідачем, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1, з наступних підстав.

20.10.2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VІІ (набрав чинності з 22.11.2014 року, далі по тексту - Закон України № 1706-VІІ), відповідно до ст.1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У відповідності до ст. 4 Закону України № 1706-VІІ, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закону № 1058-IV).

За правилами, встановленими ч.1 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону № 1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з ч.2 ст.45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.47 Закону № 1058-IV).

Положеннями ст.49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З огляду на вищенаведену норму права, колегія суддів вказує, що припинення виплати пенсії здійснюється або на підставі рішення органу Пенсійного фонду, або на підставі рішення суду.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ані відповідачем, ані судом рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалося.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з листа відповідача від 02.06.2017 року № 304/Л-17/2 (а.с.6), фактичною підставою для припинення виплати пенсії позивачу слугував лист Пенсійного фонду України від 16.03.2017 року №7902/02-02 та надані Держприкордонною службою України списки осіб, тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій, з числа внутрішньо переміщених осіб на період до одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки, до яких включена і ОСОБА_1.

Разом з тим, закон не передбачає такої підстави для припинення виплати пенсії особі, як лист Пенсійного фонду України та списки осіб, тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій, з числа внутрішньо переміщених осіб на період до одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки.

При цьому, як вбачається з листа Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 02.06.2017 року № 304/Л-17/2, відповідачем не було надано позивачу зазначених документів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п.1.5 якого заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 2.8 вказаного Порядку встановлено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу та вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів зауважує, що 29.09.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою встановленого зразка відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 та зареєстровано у Міністерстві юстиції від 27.12.2005 року №1566/11846).

Лише на підставі заяви ОСОБА_1 виплату пенсії поновлено з 01.04.2017 року, що підтверджується розпорядженням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 165602 від 04.10.2017 року.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та дискримінаційними дій Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1, ч.2, ч.6 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 згідно з квитанцією №0.0.791787239.1 від 22.06.2017 року сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 1280,00 грн. (а.с. 1).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 згідно з квитанцією № 12101 від 16.11.2017 року сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1760,00 грн. (а.с.58).

Колегія суддів зауважує, що частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, що розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено на рівні 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до п 3.1 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент подання адміністративного позову), за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600,00 гривень.

Отже, розмір ставки за подання адміністративного позову становив 640,00 грн..

Таким чином, враховуючи викладене, розмір ставки за подання апеляційної скарги на постанову Київського районного суду м. Полтави від 31.10.2017 року по справі № 552/3869/17, становить 704,00 грн..

Оскільки постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову Київського районного суду м. Полтави від 31.10.2017 року по справі № 552/3869/17 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та дискримінаційними дій Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1, відповідно положень до ст. 94 КАС України, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 1344,00 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 31.10.2017р. по справі № 552/3869/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та дискримінаційними дій Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1.

В цій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Полтавського обласного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1).

В іншій частині адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, 36040, код ЄДРПОУ 36040) на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1344 (одна тисяча триста сорок чотири) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст постанови виготовлений 19.12.2017 р.