Справа № 812/281/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року справа №812/281/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Святодух О.Б., представника відповідача - Коробкової Х.О., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року № 812/281/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків ДФС про скасування повідомлення-рішення від 14 листопада 2016 року № , -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2017 року, Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» звернулось до суду із позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 листопада 2016 року № 000061400 форми «ПС», яким за платежем «Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України № 13060000» нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 020,00 грн. (а.с. 3-8).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року замінено відповідачів по справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС та Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС на їх правонаступника - Офіс великих платників податків ДФС (а.с. 116).

13 вересня 2017 року постановою Луганського окружного адміністративного суду позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області від 14.11.2016 № про застосування до Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" штрафних санкції у сумі 1020,00 грн. (а.с. 137-140).

Не погодившись із судовим рішенням, Офіс великих платників податків ДФС подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на відповідача не розповсюджується мораторій на проведення планових та позапланових перевірок, встановлений Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Крім того, апелянтом зазначено, що сертифікати Торгово-промислової палати України про засвідчення обставин непереборної сили не містять у собі відомостей щодо можливості продовження граничних строків для подання декларацій та за які періоди.

Зазначено, що контролюючий орган при прийняття спірного податкового повідомлення-рішення діяв у рамках та у відповідності до закону (а.с. 145-146).

Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати а у задоволені позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Луганськтепловоз" є юридичною особи (), місцезнаходження юридичної особи зареєстровано за адресою: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б (а.с. 9-20.).

Сертифікатами (висновками) №1477 та № 1478 Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4) відповідно до п.п. 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили Публічному акціонерному товариству "Луганськтепловоз" (місцезнаходження м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107) з 01 липня 2014 при здійсненні господарської діяльності на території м. Луганська Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової звітності, а також зазначено, що на момент видачі сертифікату Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 36,37).

19 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство "Луганськтепловоз" направило керівнику комісії з реорганізації Податкової служби Міжрегіонального головного управління Міндоходів - центрального офісу з обслуговування великих платників податків заяву про продовження граничних строків подання податкового розрахунку за збір за користування радіочастотними ресурсом України. Заява обґрунтована тим, що товариство знаходиться за адресою: м.Луганськ, вул. Фрунзе, 107, тобто, на території проведення антитерористичної операції, у зв'язку з чим для заявника настали форс-мажорні обставини, настання яких підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України від 11 листопада 2014 року, копію сертифікату додано до заяви (а.с. 44).

У відповіді Центрального офісу з обслуговування великих платників від 15 січня 2015 року на вищевказану заяву позивачу роз'яснено порядок застосування п. 102.6 статті 102 Податкового кодексу України та інших норм чинного законодавства та вказано, що у зв'язку з тим, що порушене позивачем питання потребує більш детального розгляду направлено запит до ДФС України щодо надання роз'яснень, після отримання яких буде надано додаткову відповідь (а.с. 40).

Листом від 27 січня 2015 року позивач повідомив СДПІ у м. Луганську про те, що ним раніше подавались до Центрального офісу з обслуговування великих платників заяви про продовження граничних термінів подання податкової звітності через настання обставин непереборної сили, у тому числі і щодо подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотними ресурсом України, однак, відповіді не отримано, у зв'язку з чим заявник просив повторно надати відповіді на перелічені звернення (а.с. 43)

У заяві від 05 березня 2015 року до СДПІ у м. Луганську позивач повідомив податковий орган про свої попередні звернення, у тому числі про направлення 19 грудня 2014 року заяви про продовження граничних строків подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України та просив прийняти рішення за зазначеними у листі заявами (а.с. 38-39).

Листом від 17 березня 2015 року за № 696/10/28-05-19 СДПІ у м. Луганську надано відповідь товариству на попередні звернення, у якій, зокрема, зазначено, що згідно п. 8 Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України, Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", питання щодо поширення на позивача дії п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України та продовження граничного строку для подання податкової звітності може бути розглянуто не раніше ніж протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин непереборної сили, у разі подання заяви та документального підтвердження відповідно до Порядку (а.с. 41-42).

Фактично податковий розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом України за листопад 2014 року позивачем подано до СДПІ у м. Луганську 26 березня 2015 року при граничному терміні подання - 20 грудня 2014 року, що підтверджено квитанціями про прийняття електронної звітності (а.с. 73-74).

У жовтні 2016 року СДПІ у м. Луганську проведено камеральну перевірку даних, задекларованих Публічним акціонерним товариством "Луганськтепловоз" у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за листопад 2014 року, результати якої оформлено актом від 31 жовтня 2016 року № 80/28-05-40/05763797, яким встановлено несвоєчасне подання розрахунку збору за користування радіочастотними ресурсом України за листопад 2014 року, відповідальність платника передбачена абз. 2 п. 120.1 ст. 120 розділу II Податкового кодексу України, а саме платником вчинено ті самі дії, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 31 жовтня 2016 року № , складеним на підставі акту камеральної перевірки даних, задекларованих у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України ПАТ "Луганськтепловоз" за липень 2014 року № 37/28-05-40/05763797 (а.с. 22-24).

Позивачем на адресу податкового органу направлені заперечення на акт перевірки від 31 жовтня 2016 року, в яких він посилався на наявність сертифікатів про засвідчення форс-мажорних обставин, податкові зобов'язання щодо сплати податкових декларацій, які були сплачені в строки, передбачені законодавством як на документи, які спростовують висновки акту перевірки, а також на заяву від 19 грудня 2014 року про продовження граничних строків подання податкових декларацій з податку за користування радіочастотними ресурсом України (а.с.25-27).

СДПІ з ОВС у м. Луганську розглянула надані позивачем заперечення та залишила без змін висновки акту (а.с.28-32).

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми "ПС" № від 14 листопада 2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 1 020,00 грн. (а.с. 21).

Рішенням офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 26 січня 2017 року №4661/10/218-10-10-4-33 залишено без змін податкове повідомлення-рішення СДПІ з ОВС у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області від 14 листопада 2016 року № , а скарги залишено без змін (а.с. 33-35).

Спірним питанням у справі, є правомірність нарахування податковим органом штрафних санкцій та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що камеральною перевіркою не передбачено питання перевірки повноти та своєчасності розрахунків з бюджетом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючи органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок підсумкових сум податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок.

Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до п.76.1, п.76.2 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 86.2 ст.86 Кодексу за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що предметом камеральної перевірки є правильність складання податкової звітності.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції, що відповідачем порушено вимоги ПК України в частині проведення саме камеральної перевірки до спірних правовідносин, що призвело до прийняття останнім незаконних податкових повідомлень-рішень.

Встановлені Главою 8 розділу II ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб'єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що предметом камеральної перевірки є правильність складання податкової декларації (звітності) з окремих податків, а тому документами що мають відношення до такої перевірки є саме податкова звітність платника податків і ніяка інша, а у разі, якщо при проведенні камеральної перевірки, буде виявлено факт порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну перевірку (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) позивача.

При цьому, в запереченнях на акт перевірки позивач посилався на обставини, які не досліджувалися при перевірці, у відповідача були відсутні підстави для винесення податкового повідомлення-рішення, оскільки ним не були виконані приписи пп. 78.1.5 п.78.1. ст. 78 ПК України та не призначена і не проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань, зазначених в запереченнях на акт перевірки. При цьому їх об'єктивний розгляд неможливий без проведення вказаної перевірки, оскільки ці питання стосуються безпосередньо господарської діяльності за період, який перевірявся, та повинні бути враховані при остаточних висновках за результатами перевірки позивача.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, не закінчилась.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, та не заперечувалось відповідачем, що місцезнаходженням юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" до червня 2015 року, тобто у спірний період, було м. Луганськ.

Відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція", місто Луганськ Луганської області віднесене до міст, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Таким чином, позивач є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону № 1669-VII.

Статтею 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Суд зазначає, що вказані положення Закону № 1669 не є податковою пільгою, що розповсюджується на позивача, не є правом позивача, реалізація якого залежить від дотримання певної процедури, а є спеціальною нормою закону, яка для суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об'єктивних обставин - проведення антитерористичної операції - встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов'язку своєчасного подання податкової звітності.

Згідно з ч.3 ст. 11 Закону № 1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідні сертифікати (висновки) №№ 1477 та 1478 Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4) засвідчують відповідно до п.п. 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України настання обставин непереборної сили Позивачу з 01 липня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території міста Луганська Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової звітності.

Отже, цей сертифікат є належним доказом в силу ст. 10 Закону № 1669-VII для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої абзацем першим пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, за неналежне виконання зобов'язань щодо своєчасної подачі вказаного розрахунку за липень 2014 року. Відповідач, якому на момент прийняття оскарженого рішення було відомо про наявність у позивача вказаних сертифікатів (вони неодноразово надавалися позивачем до податкових органів), мав врахувати цю обставину при прийнятті оскарженого рішення.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання відповідача на ті обставини, що надані позивачем сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили № 1477, 1478 від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4, вих.№ 4667/05-04) не можуть бути прийнятими, оскільки не містять у собі всіх відомостей, визначених п.6.2 розділу 6 Регламенту (продовження граничних строків для подання саме яких податкових декларацій та за які періоди), оскільки станом на момент розгляду даної справи АТО триває, оскільки указ Президента України про завершення її проведення не видано, отже, тривають і обставини непереборної сили, засвідчені відповідним сертифікатом.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що в цих сертифікатах прямо йдеться про існування обставин непереборної сили станом на момент видачі сертифікату (прямо зазначено період з 01 липня 2014 року по дату видачі сертифікату -11 листопада 2014 року), а також, що пов'язані з проведенням АТО обставини мають триваючий в часі характер та не закінчилися на час видачі сертифікату, на час граничного терміну подання податкової звітності та на дату несвоєчасного подання позивачем зазначеної податкової звітності.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності прийняття податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення, що тягне за собою його скасування.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року № 812/281/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків ДФС про скасування повідомлення-рішення від 14 листопада 2016 року № - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 13 грудня 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 18 грудня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова