Справа № 823/2096/17
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

823/2096/17

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 грудня 2017 року справа № 823/2096/17

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 823/2096/17

за позовом Городищенського об’єднаного управління ПФУ Черкаської області

до Територіального управління ДСА України у Черкаській області

про повернення переплаченої пенсії, прийнято ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Перевіривши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що дана справа, непідсудна Черкаському окружному адміністративному суду та її не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства з огляду на таке.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст.2 КАС України). Згідно ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що видана довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця призвела до нарахування збільшеного розміру пенсії особі, у зв’язку із чим виникла переплата. Позивач просить суд стягнути надміру виплачену пенсію з відповідача на підставі ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до якої: підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і повинні відшкодувати таку шкоду.

КАС України (ч.2 ст.21) встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14.03.2013 та 18.06.2013 у справах №21-37а13, № 21-124а13 та № 21-204а13.

Адміністративною справою не є спір про стягнення переплаченої пенсії у зв'язку з наданням відповідачем недостовірних відомостей у довідці про складові заробітної плати. Відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а діяв як установа, яка надавала документи, необхідні для перерахунку пенсії іншими органами, які призначають пенсії. Відповідно до ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Правова позиція щодо застосування ст.101 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» висловлена у постанові Верховного Суду України від 18.06.2013 у справі № 21-204а13 та відповідно до ч.2 ст.244-2 КАС України має враховуватися судами.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ч.1 ст.50) передбачено: суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи у судовому порядку. Умовою застосування норми є наявність надміру виплаченої пенсії (переплати), встановлення факту зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних (зловживання / помилки чи приховування / перекручування відомостей, що впливають на прийняття рішення про виплату / перерахунок пенсії), зокрема дії відповідача у зазначенні недостовірних відомостей у довідці про зарплату для обчислення пенсії, що спричинили переплату пенсії з джерел виплат ПФУ у сумі 566,12 грн.

Позивач вправі звертатись до відповідача про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок подання недостовірної довідки, на підставі якої виникла переплата пенсії. Спір про відшкодування повинен вирішуватись (враховуючи особу відповідача) у порядку господарського судочинства, оскільки позивачем не заявлено вимог про протиправність рішень, дій чи бездіяльності відповідача як суб'єкта, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та за у наявних правовідносинах Територіальне управління ДСА України у Черкаській області не виконує функцій суб'єкта владних повноважень. Враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Стаття 11 Цивільного кодексу України визначає, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи те, що суб'єктний склад сторін у даній справі відповідає вимогам ст.1 ГПК України, спірні правовідносини носять ознаки господарських, а позовні вимоги про відшкодування шкоди заявлені позивачем за відсутності публічно-правового спору, суд дійшов висновку, що даний спір належить вирішувати за правилами господарського судочинства. Необхідною підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є факт неправомірних дій останнього, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Згідно п.1 ч.1 ст.1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, зокрема пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно статей 1, 2 Господарського процесуального кодексу України лише порушене право позивача є підставою для звернення до суду. Суд, який розглядає справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі Zand проти Австрії зазначив, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» (п.п.24-25 рішення у справі Сокуренко і Стригун проти України).

Згідно п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Городищенського об’єднаного управління ПФУ Черкаської області до Територіального управління ДСА України у Черкаській області про повернення переплаченої пенсії, у зв’язку з тим, що позовну заяву не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Повернути позивачеві позовну заяву разом із усіма доданими до неї матеріалами та направити копію даної ухвали.

Роз’яснити позивачеві, що розгляд спору віднесено до юрисдикції господарського суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Черкаський окружний адміністративний суд у порядку, передбаченому ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Л.В.Трофімова