Справа № 813/2013/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2017 року справа № 813/2013/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю: представника позивача Швець Д.Ю. представника відповідача Хиря В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просить: визнати протиправними та скасувати наказ начальника Мостиського (93) прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №161 від 5 травня 2017 року про результати службового розслідування, в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю ОСОБА_1 , наказу начальника Мостиського (93) прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №83-ос від 5 травня 2017 року в частин, що його стосується, наказу начальника Мостиського (93) прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №85-ос від 5 травня 2017 року в частин, що його стосується, поновлення на посаді інспектора прикордонної служби майстра 1 відділення інспекторів прикордонної служби «Смільниця» ІІ категорії (тип Б) Мостиського (93) прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України з 06.05.2017 року та стягнути грошового забезпечення у розмірі за час перебування у вимушеному прогулі, за виключенням податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звільнення позивача є безпідставним, оскільки він не вчиняв жодних незаконних дій перебуваючи на військовій службі, знав або міг знати про вчинення або планування вчинення незаконних дій іншими військовослужбовцями. При цьому, порушення, які на думку відповідача були вчинені позивачем, не відповідають його посадовим обов`язкам інспектора прикордонної служби майстра та не містять конкретної вказівки, в чому полягало порушення позивачем ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, зазначивши, що за результатами проведеного службового розслідування було виявлено порушення позивачем своїх службових обов`язків, що, в свою чергу, слугувало підставою прийняття рішення про його звільнення з військової служби за службовою невідповідність. У зв`язку із чим, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представником відповідача було зазначено, що дисциплінарний проступок позивачем було вчинено в особливий період та виразились в порушенні вимог ст.ст. 11. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 2 статті 5 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України затвердженої наказом МВС України від 19.10.15 №1261, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1391/27836, що полягало в неналежній організації та керівництві службою прикордонних нарядів в пункті пропуску, не виявленні злочинних дій, кримінальних та адміністративних правопорушень в пункті пропуску через державний кордон, а саме позивач не керував належним чином прикордонними нарядами, не здійснював якісний контроль за несенням ними служби, що призвело до вчинення військовослужбовцем під час несення служби в пункті пропуску дій, які явно виходять за межі його повноважень (прийняття пропозиції, обіцянки та одержання неправомірної вигоди за вчинення дії з використанням наданого йому службового становища).

Заслухавши доводи представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив.

ОСОБА_1 з 16.12.2014 року по 05.05.2017 року проходив військову службу у Державній прикордонній службі України. З 14.11.2011 по 05.05.2017 року позивач проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби-майстра 1 відділення інспекторів прикордонної служби «Смільниця» ІІ категорії (тип Б) Мостиського (93) прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі по тексту Закон).

Відповідно до ст. 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби..

Згідно з ч. 6 ст. 2 Закону одним з видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Статтею 19 Закону встановлено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Відповідно до ст. 20 Закону на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби:

- особи рядового складу, які проходять строкову військову службу або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту, військовозобов`язані, резервісти, які не мають військових звань сержантського, старшинського і офіцерського складу, та жінки з відповідною освітою віком від 18 до 40 років - на військову службу за контрактом осіб рядового складу;

- військовослужбовці, які проходять строкову військову службу або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, особи рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту, військовозобов`язані, резервісти, які не мають військових звань офіцерського складу, та жінки з відповідною освітою та спеціальною підготовкою віком від 18 до 40 років - на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- особи з повною загальною середньою освітою віком від 17 років до 21 року, в тому числі ті, яким 17 років виповнюється в рік початку військової служби, військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані віком до 23 років, які мають повну загальну середню освіту та не мають військових звань офіцерського складу, у разі зарахування їх на перший та наступні курси навчання, а також особи віком до 25 років, які мають базову вищу освіту, у разі зарахування їх на випускний курс навчання - на військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів та військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, віком до 30 років - на військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, що здійснюють підготовку осіб на посади сержантського та старшинського складу;

- військовослужбовці, які закінчили вищі військові навчальні заклади або військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів та яким присвоєно військове звання офіцерського складу, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

- особи сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, мають вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче бакалавра, пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, у тому числі ті, які проходять службу у військовому резерві, з одночасним присвоєнням первинного військового звання офіцерського складу, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

- офіцери запасу, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

- особи офіцерського складу, які перебувають на кадровій військовій службі, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

- особи офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, службу у військовому резерві та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

- громадяни України, які мають спеціальні звання середнього, старшого та вищого начальницького складу або класні чини, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу з одночасним присвоєнням військових звань у порядку переатестації відповідно до частини п`ятої статті 5 цього Закону.

В свою чергу, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі по тексту - Статут).

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно зі ст. 1 Статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків (ст. 4 Статуту).

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Згідно ст. 106 Дисциплінарного статуту, усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Статтею 109 Дисциплінарного статуту визначено, що кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це. У разі переведення військовослужбовця службова картка пересилається до нового місця служби.

Крім того, відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування регулюється "Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України", затвердженої наказом Голови ДПСУ №111 від 14.02.2005, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.02.2005 року за №261/10541.

Пунктом 2 Інструкції визначено, що службове розслідування в обов`язковому порядку проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільних осіб або заподіяло їм матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на орган Державної прикордонної служби завдань; у разі поранення або смерті, що сталися внаслідок застосування військовослужбовцем фізичного впливу і спеціальних засобів, а також у разі застосування зброї до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення порядку та правил несення служби в прикордонному наряді; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; вчинення правопорушення, що містить ознаки кримінального правопорушення або адміністративного корупційного правопорушення.

Відповідно до п.17 зазначеної інструкції, розслідування має встановити: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Згідно до п. 18 Інструкції за результатами службового розслідування складається висновок, у якому окрім вимог, зазначених п. 17 Інструкції зазначається заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Відповідно до п. 25 Інструкції після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування начальник (командир) проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення, яка оформлюється аркушем бесіди.

Пунктом 27 Інструкції передбачено, що у разі якщо провину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, а також особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Оскільки, як з`ясовано судом, суть даного спору полягає в оскарженні позивачем наказів про звільнення з військової служби у зв`язку із службовою невідповідністю військовослужбовця та виключення останнього із списків військової частини, що регулюються п.284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Положення) та п. "и" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з п.26 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Так, відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби:

а) у зв`язку із закінченням строку контракту;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби;

в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;

д) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України;

е) через службову невідповідність;

є) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;

ж) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

з) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);

и) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

і) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";

ї) у зв`язку з неможливістю переведення на іншу посаду у разі безпосереднього підпорядкування близькій особі;

й) у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки, яка здійснюється під час доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади (прийому на військову службу);

к) у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем - жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років;

л) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади";

м) у зв`язку із закінченням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.

Згідно до п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовослужбовці під час дії особливого періоду звільняються з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті.

Під терміном особливий період слід розуміти період функціонування органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, органів місцевого самоврядування, органів управління у справах цивільної оборони і сил цивільної оборони, а також галузей національної економіки, підприємств, установ та організацій, який настає з часу оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення до відома виконавців рішення стосовно прихованої мобілізації чи з часу введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З наказу начальника Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №161 від 05.05.2017 року «Про результати службового розслідування» вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з порушенням ним ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішніх справ Збройних Сил України та п.2 ст.5 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19.10.15 року №1261.

Відповідно до п. 11 Статуту внутрішніх справ Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України ( 254к/96-ВР ) та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно п.16 Статуту внутрішніх справ Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Однак, з вказаного наказу не вбачається, які порушення Статуту внутрішніх справ Збройних Сил України були допущені позивачем та, відповідно слугували підставою для застосування до нього такого суворо дисциплінарного стягнення як «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю».

Як вбачається з оскаржених наказів, порушення, яке слугувало підставою для звільнення з військової служби також полягало у порушенні Позивачем п.2 ст.5 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19.10.15 року №1261.

Однак, з наказу начальника Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №161 від 05.05.2017 року «Про результати службового розслідування» не вбачається, що саме було порушено позивачем. При цьому, п.2 ст.5 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України стосується старшого зміни прикордонних нарядів, який зобов`язаний:

- знати обстановку на ділянці підрозділу охорони кордону, у разі її зміни доповідати по команді, уточнювати діючі або приймати нові рішення щодо порядку охорони державного кордону та забезпечувати їх реалізацію;

- організовувати безпосередню підготовку прикордонних нарядів до служби, проводити інструктаж та віддавати накази на охорону державного кордону;

- керувати прикордонними нарядами, здійснювати контроль за несенням ними служби, дотриманням заходів безпеки та правильним застосуванням озброєння, техніки, інженерних споруд та загороджень, службових собак;

- організовувати збирання даних обстановки, підтримувати взаємодію з підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, інших правоохоронних органів, Збройних Сил України та представниками органів місцевого самоврядування та органів державної влади;

- організовувати своєчасне оповіщення особового складу за встановленими сигналами та командами;

- здійснювати контроль за дотриманням пропускного режиму на території військового містечка, організовувати підтримання внутрішнього порядку та виконання регламенту службового часу в підрозділі охорони кордону;

- під час прибуття у підрозділ прямих начальників або осіб, які інспектують (перевіряють) підрозділ охорони кордону, здійснювати доповідь про виявлені правопорушення (ознаки правопорушень) на ділянці відповідальності та супроводжувати їх територією військового містечка;

- особисто контролювати порядок заряджання та розряджання зброї складом прикордонних нарядів;

- організовувати ефективне застосування прикордонними нарядами профілів ризику;

- організовувати охорону, а під час відсутності керівництва керувати обороною підрозділу охорони кордону;

- слідкувати за дотриманням прикордонними нарядами вимог чинного законодавства щодо охорони інформації з обмеженим доступом;

- вести службову документацію, вносити інформацію до відповідних баз даних та систем програмно-технічних комплексів.

Однак, позивач як інспектор прикордонної служби не був наділений такими повноваженнями та в ході несення службі згідно ст.16 Статуту внутрішніх справ Збройних Сил України керувався відповідною посадовою інструкцією, відповідно до якої інспектор прикордонної служби майстер зобов`язаний:

- Знати обстановку на ділянці відділу, вміти організовувати службу з охорони державного кордон) всіма прикордонними нарядами із складу зміни прикордонних нарядів;

- особисто брати участь у службі з охорони державного кордону та здійсненні прикордонного контролю;

- в ході несення служби виявляти та затримувати порушників законодавства з прикордонних питань;

- знати тактико-технічні характеристики технічних засобів охорони державного кордону та прикордонного контролю, вміти правильно їх використовувати під час служби;

- знати порядок перевірки документів, види і способи їх підроблення, мати стійкі навички розпізнавання підроблених документів;

- знати будову, конструктивні особливості, порядок огляду і пропуску через державний кордон транспортних засобів і вантажів, місця можливого обладнання тайників, сховищ та вміти виявляти їх;

- особисто дотримуватись заходів безпечного несення служби і добиватись точного і неухильного їх дотримання всім складом підпорядкованого прикордонного наряду;

- виконувати інші обов`язки, визначені статтями 11-15 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, наказами та розпорядженнями регіонального управління, начальника прикордонного загону.

Разом з тим, як вбачається з оскарженого наказу порушення позивача полягало в неналежній організації та керівництві службою прикордонних наряді в пункті пропуску "Смільний", не виявленні злочинних дій, кримінальних та адміністративних правопорушень в пункті пропуску через державний кордон. Однак, такі порушення не відповідають посадовим обов`язкам передбаченим посадовою інструкцією інспектора прикордонної служби майстра, якою керувався у своїй діяльності Позивач та не містять конкретної вказівки, в чому полягало порушення Позивачем ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

З огляду на вказані обставини, та грубі порушення трудового законодавства з боку відповідача, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до п. 299 Положення у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, він підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді з дня прийняття рішення про поновлення на військовій службі.

Оскільки судом встановлено протиправність та скасовано накази начальника Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України №161 від 5 травня 2017 року, то слід поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді інспектора прикордонної служби - майстра 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 11 категорії (тип Б) Мостиського (93) прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України з 06.05.2017 року.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України на користь позивача середнє грошове забезпечення за час перебування у вимушеному прогулі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з положеннями ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Обчислення середньої заробітної плати здійснюється на підставі постанови КМ України № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно з п.2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язані відповідні виплати.

При цьому, згідно довідки про доходи №641 від 11.12.2017 р. позивачу нараховане грошове забезпечення за березень 2017 року в сумі 10730,75 грн., квітень 2017 року - в сумі 10730,75 грн., через що розмір середньоденного грошового забезпечення становить 351,82 грн. Оскільки час вимушеного прогулу становить 220 календарних днів, тому грошове забезпечення за цей період складає 77 400,40 грн. (351,82 грн. х 220 днів = 77 400,40 грн.), яке слід стягнути на користь позивача з відповідача Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 128, 159-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Мостиського 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №161 від 05 травня 2017 року про результати службового рослідування, в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Мостиського 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №83-ос від 05 травня 2017 року щодо звільнення в запас Збройних Сил України ОСОБА_1 в частині виключення зі списків особового складу загону та зняття усіх видів забезпечення щодо ОСОБА_1 .

Поновити старшого прапорщика ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби майстра 1 відділення інспекторів прикордонної служби "Смільниця" ІІ категорії (тип Б) Мостиського 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України .

Стягнути з Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 77 400,40 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10 730,75 ( десять тисяч сімсот тридцять гривень) 75 коп звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.