Справа № 2-а-12553/11/0212
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2012-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Овсюк Є.М.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2012 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е.С.

при секретарі: Погребняк О.Ю.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Олексюк Тетяни Святославівни,

представника третьої особи: ОСОБА_4,

прокурора: Таранюк Людмили Юріївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Вінницької міської ради за участю прокурора м. Вінниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2011 року ОСОБА_5 (Позивач) звернувся до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом до Вінницької міської ради (Відповідач) за участю прокурора м. Вінниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, про скасування рішення Вінницької міської ради 9 сесії 5 скликання від 19.08.2011р. "Про розгляд протесту прокурора м. Вінниці на п.п. 1.45, 2.45 рішення Вінницької міської ради від 30.10.2009р. №2556 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність та оренду".

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 грудня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Вінниці та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представник Позивача в судовому засідання підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Відповідача, прокурор та представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову Ленінського районного суду м. Вінниці скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницької міської ради 9 сесії 5 скликання від 19.08.2011 року «Про розгляд протесту прокурора м. Вінниці на пп. 1.45., 2.45., рішення міської ради від 30.10.2009 року № 2556 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність та оренду» було задоволено протест прокурора м. Вінниці та скасовано п.п. 1.45., 2.45., рішення Вінницької міської ради № 2556 від 30.10.2009 року щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 площею 767 кв.м. та передачу вказаної земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно з даними матеріалів інвентаризації від 04.06.2005 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення Вінницької міської ради прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням прав територіальної громади, представницьким органом якої у місті Вінниці є Вінницька міська рада.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішенням Вінницької міської ради 40 сесії 5 скликання №2556, зокрема, п.п. 1.45 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 площею 767 кв.м., п.п. 2.45 передано у власність ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 безоплатно у власність земельну ділянку площею 767 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно з даними матеріалів інвентаризації від 04 червня 2005 року (а. с. 7).

Рішенням Вінницької міської ради 9 сесії 5 скликання від 19.08.2011 року «Про розгляд протесту прокурора м. Вінниці на пп. 1.45., 2.45. рішення міської ради від 30.10.2009 року № 2556 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність та оренду» задоволено протест прокурора м. Вінниці та скасовано п.п. 1.45, 2.45 рішення міської ради від 30 жовтня 2009 року №2556 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 площею 767 кв.м. та передачу йому вказаної земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно з даними матеріалів інвентаризації від 04 червня 2005 року (а. с. 8).

На думку колегії суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду, суд першої інстанції, визначаючись по суті заявленого позову, повинен був врахувати наступне.

В резолютивній частині рішення Конституційного Суду України N 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року зазначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Чинне законодавство України містить низку законодавчих актів, якими прямо передбачено право органу місцевого самоврядування скасовувати свої рішення з тих чи інших питань, віднесених до сфери їх управління, а також рішення виконавчих органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, щодо актів індивідуальної дії законом передбачений інший порядок, про що вказав в своєму рішенні Конституційний Суд України.

Так, в мотивувальній частині рішення N 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно зі ст. 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Аналогічна правова позиція щодо скасування власних актів індивідуальної дії органом місцевого самоврядування висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 жовтня 2011 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства "Київський дослідно-механічний завод" до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Інститут гідротехніки та меліорації Української академії аграрних наук, Києво-Святошинський районний відділ земельних ресурсів, за участю Генеральної прокуратури України, про скасування рішення, та постанові від 06 червня 2011 року у справі за позовом до Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання розпорядження неправомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

При цьому, виходячи з спірних правовідносин, при вирішенні даної адміністративної справи суд апеляційної інстанції враховує таке.

Рішенням Вінницької міської ради 40 сесії 5 скликання від 30 жовтня 2009 року №2556 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку: 1.45. ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 площею 767 кв.м.; 2.45. передано у власність ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 безоплатно у власність земельну ділянку площею 767 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно з даними матеріалів інвентаризації від 04 червня 2005 року.

Таким чином, вказане рішення є актом ненормативного, а розпорядчого характеру, є правовим актом одноразового застосування, та вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому не може бути в подальшому скасоване міською радою в односторонньому порядку.

Щодо скасування Відповідачем власного рішення в порядку задоволення протесту прокурора, то оцінюючи в такому випадку правомірність дій суб'єкта владних повноважень, слід зважати на встановлений законом порядок реалізації актів прокурорського реагування.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про прокуратуру" протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору. У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

В ч. 2 ст. 144 Конституції України встановлено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України у своєму рішенні N 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року вказав, що у зв'язку з наведеними конституційними та законодавчими положеннями рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються прокурором у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку з одночасним зверненням до суду.

Таким чином, якщо чинним законодавством України не визначено підстав для скасування органом місцевого самоврядування власного рішення як акту індивідуальної дії, яким встановлюються права чи/або обов'язки суб'єктів певних правовідносин, то таке рішення не може бути скасовано в односторонньому порядку, а внесений прокурором протест реалізується в судовому порядку, оскільки норми ч. 2 ст. 144 Конституції України є нормами прямої дії.

На підставі рішення Вінницької міської ради 40 сесії 5 скликання від 30 жовтня 2009 року №2556 (пп. 1.45, 2.45) виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією Позивачем права власності на земельну ділянку. Згідно з поясненнями Відповідача розгляд протесту прокурора м. Вінниці на вказане рішення відбувся без участі Позивача, що позбавило його можливості висловити свою позицію з приводу спірного рішення.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Так, п. 16 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що сесії ради проводяться гласно. У разі необхідності рада може прийняти рішення про проведення закритого пленарного засідання.

Підстави припинення права власності визначені у ст. 346 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 378 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Положення даних статей вказують на те, що питання про скасування рішення органу місцевого самоврядування як акту індивідуальної дії, що стосується реалізації права власності певної особи, підлягає вирішенню в судовому порядку, тобто за участю всіх зацікавлених осіб на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Щодо підстав протесту прокурора, а також доводів сторін з приводу скасування рішення Вінницької міської ради від 30.10.2009 р. №2556 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність та оренду" колегія суддів суду апеляційної інстанції зважає на те, що предметом оскарження згідно із заявленими позовними вимогами є рішення Вінницької міської ради 9 сесії 5 скликання від 19.08.2011 року "Про розгляд протесту прокурора м. Вінниці на п.п. 1.45, 2.45 рішення Вінницької міської ради від 30.10.2009 р. №2556 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність та оренду".

У зв'язку з чим та з огляду на наведені вище положення чинного законодавства суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскаржуване рішення про розгляд протесту прокурора прийнято Відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому колегія суддів не заперечує необхідності перевірки дотримання органом місцевого самоврядування вимог чинного законодавства щодо затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчують право власності на земельну ділянку, однак в порядку, встановленому Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Вінницької міської ради за участю прокурора м. Вінниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, про скасування рішення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької міської ради 9 сесії 5 скликання від 19.08.2011р. "Про розгляд протесту прокурора м. Вінниці на п.п. 1.45, 2.45 рішення Вінницької міської ради від 30.10.2009р. №2556 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність та оренду".

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі "14" лютого 2012 р. .

Головуючий /підпис/ Сапальова Т.В.

Судді /підпис/ Сторчак В. Ю.

/підпис/ Смілянець Е. С.

З оригіналом згідно:

секретар