Справа № 263/11439/17
Суддя: Шевченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/681/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

при секретарі Пахніц О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної служби в м. Маріуполі (далі за текстом - УПП в м. Маріуполі), Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (далі за текстом - ГУ ДКСУ у Донецькій області) про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 серпня 2016 року інспектором патрульної поліції 4-ї роти 3 батальйону УПП в м. Маріуполі ОСОБА_2 було винесено постанову АР № 330869 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.12.2016 року зазначену постанову скасовано (справа № 263/10940/16-а). 17.08.2017 року о 19 годині 20 хвилин на 556 км автошляху Одеса - Мелітополь -Новоазовськ у позивача було вилучено автомобіль VOLKSWAGEN Golf, державний номерний знак НОМЕР_1, ключі та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу, а також складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.08.2017 року. Підставою вилучення автомобіля була постанова АР № 330869 від 24 серпня 2016 року державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя (далі за текстом - Центральний ВДВС м. Маріуполя). На звернення до Центрального ВДВС м. Маріуполя він дізнався, що УПП в м. Маріуполі не було повідомлено виконавчу службу про скасування постанови АР № 330869 від 24 серпня 2016 року, внаслідок чого примусове виконання останньої здійснювалося в порядку чинного законодавства. При цьому позивач прямував до міста Києва в ЛОР Інститут Академії медичних наук України м. Києва, придбавши також квитки на поїзд з м. Запоріжжя та в зворотному напрямку вартістю 663,43 грн. та 403,10 грн. Зазначені квитки він був змушений повернути та отримав частину своїх грошей - 132,19 грн. та 213,09 грн. (втратив 531,24 грн. та 190,01 грн. відповідно з кожного квитка). Крім того, для повернення до м. Маріуполя, повернення власного автомобіля, ключів та свідоцтва про реєстрацію, позивачу довелося прийняти допомогу знайомої ОСОБА_4, яка на своєму власному автомобілі приїхала за ним, потім доставила до м. Маріуполя, потім - до 556 км автошляху Одеса - Мелітополь - Новоазовськ, а звідти повернулася знов до м. Маріуполя. І, таким чином, неправомірними діями УПП в м. Маріуполі, які виразилися в направленні на виконання постанови, яку було скасовано, та неповідомленні Центрального ВДВС м. Маріуполя про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення АР № 330869 від 24 серпня 2016 року, внаслідок чого державний виконавець не зняв з розшуку автомобіль позивача та не закрив виконавче провадження, позивачу завдано матеріальну шкоду, яка складається в наступному: неповернуті кошти за квитки на потяг в сумі 531,24 грн. та 190,01 грн., витрати на пальне в сумі 1500,00 грн., а всього - 2221,25 грн. Крім того, незаконними діями та бездіяльністю працівників поліції позивачу спричинено моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., яка полягає у тому, що було порушено його нормальний уклад життя, порушено право на користування своєю власністю, обмежено його право на вільне пересування та вільне розпорядження своїм часом. Враховуючи викладене, просить суд:

- визнати протиправними дії УПП в м. Маріуполі щодо направлення до виконання до Центрального ВДВС м. Маріуполя постанови серії АР № 330869 від 24 серпня 2016 року, будучи обізнаним про її оскарженні в судовому порядку; визнати протиправною бездіяльність УПП в м. Маріуполі щодо невиконання постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі № 263/10940/16-а від 19.12.2016 року про скасування постанови серії АР № 330869 від 24 серпня 2016 року та неповідомлення державного виконавця Центрального ВДВС м. Маріуполя про те, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі № 263/10940/16-а від 19.12.2016 року було скасовано постанову серії АР № 330869 від 24 серпня 2016 року;

- стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у Донецькій області на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 2221,25 грн. та суму моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 900,00 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій підтримав заявлений позов, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав та просив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача - УПП в м. Маріуполі - ОСОБА_5 надала суду заперечення, в яких зазначила, що позивач ОСОБА_1 не надав на обґрунтування вимог свого позову належних та допустимих доказів, доказів порушення його прав, передбачених Конституцією України та іншими законами України. Вказала на те, що постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19.12.2016 року, якою було скасовано постанову серії АР № 330869 від 24 серпня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, було отримано УПП в м. Маріуполі 15.01.2017 року за вхідним № 406. Після чого 10.02.2017 року до Центрального ВДВС м. Маріуполя за вихідним № 788/41/37/01-2017 було направлено лист з вимогою про повернення без виконання зазначеної постанови. І, таким чином, посадові особи УПП в м. Маріуполі діяли на підставах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, тому просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача - ГУ ДКСУ у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 серпня 2016 року інспектором патрульної поліції 4-ї роти 3 батальйону УПП в м. Маріуполі ОСОБА_2 було винесено постанову АР № 330869 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.12.2016 року зазначену постанову скасовано з підстав ненадання суб'єктом владних повноважень - УПП в м. Маріуполі належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що після отримання постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19.12.2016 року УПП м. Маріуполя направило лист до Центрального ВДВС м. Маріуполя за вихідним № 788/41/37/01-2017 з вимогою про повернення без виконання постанови серії АР № 330869 від 24.08.2016 року відносно ОСОБА_1, оскільки остання була скасована, що також підтверджується копією Списку № 12 згрупованих рекомендованих відправлень УПП м. Маріуполя від 14.02.2017 року.

Суд не приймає в якості доказу довідку Центрального ВДВС м. Маріуполя № 962 від 13.12.2017 року, згідно якої лист УПП м. Маріуполя за вихідним № 788/41/37/01-2017 від 14.02.2017 року про повернення постанови без виконання у автоматизованій системі виконавчих проваджень не зареєстрований, відповідно до журналу реєстрації загальної кореспонденції - до відділу не надходив, оскільки факт неотримання останнього спростовується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2017 року, з якої вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання постанови АР № 334398 від 07.12.2016 року було закінчено згідно листа УПП в м. Маріуполі № 786/41/31/01-2017 від 10.02.2017 року, який також направлявся відповідно до Списку № 12 згрупованих рекомендованих відправлень УПП м. Маріуполя від 14.02.2017 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач направив відповідні документи на адресу Центрального ВДВС м. Маріуполя і ці документи відділом виконавчої служби були отримані.

Однак, як встановлено судом, після скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та направлення УПП в м. Маріуполя про її повернення без виконання виконавче провадження № 53173476 за постановою АР № 330869 від 24.08.2016 року державним виконавцем Центрального ВДВС м. Маріуполя закінчено не було та виконавчі дії за ним продовжували здійснюватися.

Так, згідно акту від 06.06.2017 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця від 27.07.2017 року оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_1: транспортний засіб PEUGEOT PARTNER, державний номерний знак НОМЕР_2, та транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1.

І лише 18.08.2017 року постановою державного виконавця виконавче провадження № 53173476 було закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення у зв'язку зі скасуванням постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19.12.2016 року постанови АР № 330869 від 24.08.2016 року.

З таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача УПП в м. Маріуполі щодо направлення до виконання до Центрального ВДВС м. Маріуполя постанови серії АР № 330869 від 24 серпня 2016 року, невиконання постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі № 263/10940/16-а від 19.12.2016 року про скасування постанови серії АР № 330869 від 24 серпня 2016 року та неповідомлення державного виконавця про скасування оскаржуваної постанови, не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Позивач також просить стягнути з відповідача - УПП в м. Маріуполі матеріальну шкоду щодо невідшкодованої вартості квитків та вартості витраченого пального в сумі 2221,25 грн., а також моральну шкоду, заподіяну в зв'язку з неправомірними діями та бездіяльністю, посилаючись на статті 1167, 1173 ЦК України.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Разом з тим, суд вважає, що завдання шкоди позивачу (матеріальної та моральної) сталося не в зв'язку з протиправними діями чи бездіяльністю відповідача УПП в м. Маріуполі, оскільки відповідач діяв згідно вимог та на підставі чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями, 1173, 1174 ЦК України, статтями 247, 254, 255, 258, 280, 283 КУпАП України, статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів від дня отримання її копії.

Суддя: О.А. Шевченко