Справа № 814/2281/17
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв
20 листопада 2017 року Справа № 814/2281/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мельника О.М., розглянувши в порядку письмового провадження у справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

доВійськової частини польова пошта НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся з адміністративним позовом до військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача, пов`язану з відмовою звільнити його з військової служби в зв`язку з закінченням контракту; зобов`язати відповідача звільнити позивача з військової служби в зв`язку з закінченням контракту.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що закінчився строк його трирічного контракту з Міністерством оборони України про проходження військової служби в Збройних Силах України, 19.09.2016 він повідомив відповідача про своє небажання продовжувати контракт на новий строк.
Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував посиланням на те, що в теперішній час, у зв`язку з виданням Указу Президента України від 17.03.14 №303/2014 "Про часткову мобілізацію" країна перебуває у стані особливого періоду, а відповідно до ч.9 ст.23 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації.
Позивач та представник відповідача надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Суд вважає, що справа може бути розглянута по суті на підставі наявних у справі доказів, а відсутність повноважних представників сторін, відповідно до ст. 128 КАС України, не перешкоджає вирішенню спору.
Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив таке.
21.10.2013 ОСОБА_1 уклав Контракт з Міністерством оборони України на проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.
У пункті 3 цього Контракту зазначено, що цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на 3 (три) роки, у пункті 4 цього Контракту вказано, що сторони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракти чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбаченими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту "б" частини 2 та пункту "а" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232- XII (далі Закон № 2232-ХІІ) (у редакції, що діяла на час укладення контракту), звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, зі служби проводиться на підставах, передбачених частиною шостою цієї статті (контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту).
19.09.2016 позивач подав рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням строку Контракту (арк.спр. 13).
04.10.2016 року було надано відповідь, згідно якої звільнення позивача з військової служби стане можливим лише після закінчення особливого періоду чи оголошення демобілізації (арк.спр. 14)
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Строки військової служби визначаються у ст.23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до ч.2 якої для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні, зокрема, для осіб рядового складу - 3 роки.
Пунктом "б" ч.2 ст. 26 вищевказаного Закону звільнення зі служби проводиться, серед іншого, військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.
Згідно із п. "а" ч.6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
При цьому, у відповідності до п.2 ч.9 ст.23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії, у випадку якщо сторони не виявили бажання щодо укладення нового контракту, при цьому, можливість продовження строку дії контракту на проходження військової служби понад встановлений строк в односторонньому порядку здійснюється виключно у разі настання особливого періоду.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Подібне визначення особливого періоду міститься в ст.1 Закону України "Про оборону України", відповідно до якого особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
З аналізу вищенаведеного вбачається, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Дія особливого періоду, під час якого згідно п.2 ч.9 ст.23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" допускається продовження строку контракту, обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17.03.2014 року Виконуючим обов`язки Президента України видано Указ "Про часткову мобілізацію" №303/2014, пунктом 8 якого встановлено, що він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України (Закон України Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" набрав чинності 18.03.2014 року).
Згідно із п.3 вказаного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.
З наведеного вбачається, що особливий період настав 18.03.2014 року та тривав протягом часу мобілізації, строк якої встановлено п.3 Указу Виконуючого обов`язки Президента України "Про часткову мобілізацію" №303/2014 від 17.03.2014 року, а саме 45 діб, в період з 18.03.2014 року по 02.05.2014 року (45 діб).
06.05.2014 року Указом Виконуючого обов`язки Президента України № 454/2014 "Про часткову мобілізацію" оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом (Закон України Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" набрав чинності 07.05.2014 року).
У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 06.05.2014 року № 454/2014 тривалість особливого періоду становила 45 діб: з 07.05.2014 року по 21.06.2014 року.
Указом Президента України від 21.07.2014 року №607/2014, який затверджено Законом України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 22.07.2014 року (набрав чинності 24.07.2014 року), оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом, а тому особливий період тривав 45 діб: з 24.07.2014 року по 07.09.2014 року.
Відповідно до п. 1 Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року "Про часткову мобілізацію" було постановлено оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, та у п. 9 визначено, що цей Указ набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.
Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 15.01.2015 року було затверджено Указ Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року Про часткову мобілізацію. У п. 2 цього Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.
20 січня 2015 року Закон України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 15.01.2015 року було опубліковано в газетах Урядовий кур`єр №9 та Голос України № 8.Таким чином, в України було оголошено мобілізацію, і тим самим відбулося настання особливого періоду, на 210 діб, починаючи з 21 січня 2015 року по 18 серпня 2015 року.
Станом на момент закінчення строку дії Контракту позивача, а саме 22.10.2016 року, та станом на момент звернення позивача до командування військової частини 19.09.2016 із заявою про звільнення, особливий період в Україні не діяв.
Частина 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначені випадки звільнення військовослужбовців під час дії особливого періоду.
Проаналізувавши норми законодавства можна зробити висновок, що з 18 серпня 2015 року закінчилася дія особливого періоду та час проведення мобілізації в Україні, у зв`язку із чим з 18 серпня 2015 року звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, відбувається з підстав визначених у ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що строк дії Контракту сплинув 22.10.2016 року, а позивач не виявив бажання продовжувати службу у складі Збройних Сил України, про що повідомив відповідача рапортом від 19.09.2016 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання Контракту.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись статтями 11, 35, 94, 128, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , щодо не звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку контракту.
3. Зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 звільнити з військової служби солдата ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням контракту.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.
Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М. Мельник