Справа № 357/13163/17
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Білій Церкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є інвалідом 2 групи у зв'язку із захворюванням, щодо якого встановлено причинний зв'язок з впливом аварії на ЧАЕС. Позивачка звернулась до відповідача із заявою та відповідним пакетом документів для встановлення їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1. Однак, листом № 9652 від 27.12.2016 року позивачу було відмовлено у прийняті документів для встановлення такого статусу з посиланням на Закон України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що чинна з 01.01.2015 р., де виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Позивачка просила суд визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради у прийнятті її документів для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та зобов'язати відповідача прийняти її документи, підготувати та направити подання до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради для направлення його до Київської ОДА для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення та зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути подання Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати відповідне посвідчення.

Відповідач Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області та Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації направили до суду письмові заперечення на позов, в яких просили розгляд справи проводити за їхньою відсутністю.

Відповідач Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області до суду своїх заперечень, відповідно до ст. 183-2 КАС України, не направив.

Суд, вивчивши надані відповідачами заперечення на позов, прийшов до висновку про можливість ухвалення у справі законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, а тому на підставі ст. 183-2 КАС України справа розглянута в порядку скороченого провадження.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та являється інвалідом 2 групи, захворювання якої пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 9753 від 22.07.2016 року.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Крім того, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталась до відповідача для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, як інваліду 2 групи у зв'язку із захворюванням щодо якого встановлений причинний зв'язок із впливом Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення потерпілої категорії 1.

Листом Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області № 9652 від 27.12.2016 року їй було відмовлено у прийнятті документів для встановлення статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, посилаючи на те що, відповідно до роз'яснень департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 27.03.2015 року № 05-49-709, Верховною Радою України 28 грудня 2014 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», на підставі якого виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території , що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення , виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпним. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Визначення статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється відповідно до статей 9, 11 і 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. № 76-VIII виключено абзац п'ятий частини 2 статті закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» (зону посиленого радіоекологічного контролю).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (з послідуючими змінами)- посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії видається інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Документом, що підтверджує статус громадян, є посвідчення відповідної категорії.

Відповідно до п. 10 вказаного Порядку видача відповідних посвідчень провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Причинний зв'язок між захворюванням позивача та наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено та підтверджується експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 9753 від 27.12.2016 року на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відмовляючи позивачу у прийнятті документів для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, відповідач по суті діє з перевищенням своїх повноважень, оскільки в його компетенцію відповідно до чинного законодавства входить лише функція прийняття необхідного пакету документів та підготовка подання до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, який, в свою чергу, має направити таке подання до органу, повноважного приймати рішення щодо надання особі статусу постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС або відмови у такому статусі, тобто, до Київської обласної державної адміністрації.

Відповідно до статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Відповідно до Закону №796-XII та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 № 51 (надалі - Порядок), посвідчення категорії 1 серії А видається інвалідам з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для видачі особі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, є одночасна сукупність для постраждалого наступних умов: 1) встановлення особі інвалідності; 2) наявність висновку МСЕК про причинно-наслідковий зв'язок настання інвалідності особи із аварією на ЧАЕС.

Водночас, законодавством регламентовано порядок видачі посвідчень особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, який включає в себе два етапи: 1) звернення такої особи із необхідним пакетом документів до відповідного УПСЗН; 2) оформлення та направлення УПСЗН подання до Департаменту соціального захисту населення відповідної облдержадміністрації щодо видачі заявнику такого посвідчення.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи у розумінні положень статті 11 Закону №796-XI та інвалідом 2 групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на ЧАЕС. Відтак наділена законодавством правом на отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи віднесеної до 1 категорії.

Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі позивачу посвідчення 1 категорії у зв'язку з тим, що пунктом 4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII у статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслiдок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 № 791а-XII виключений абзац п'ятий частини другої статті 2. З виключенням вказаного абзацу законодавець виключив зону посиленого радіоекологічного контролю з числа територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживання в межах якої давало право на отримання посвідчення 4 категорії.

При цьому, право особи на отримання посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС в порядку пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ виникає у зв'язку зі встановленням інвалідності через захворювання, пов'язане з Чорнобильською катастрофою, а не в залежності від місця її проживання або роботи.

Аналізуючи зміни у законодавстві, внесені Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», суд вважає, що виключення із правового регулювання такої зони, як зона посиленого радіоекологічного контролю, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015 р.

Крім того, суд вважає, що виключення законодавцем з правового поля з 01.01.2015 р. зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015 р.

Отже, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 р. відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015 р.

Крім цього, суд виходить з того, що наявність висновку МСЕК про причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою безумовно свідчить про те, що ОСОБА_1 є постраждалою від Чорнобильської катастрофи в розумінні статті 9 Закону №796-XII.

Статтею 13 Закону №796-XII встановлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На державу покладаються також зобов'язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 1 Закону №796-XII, державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципі пріоритету життя та здоров'я людей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи; соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації визначити ОСОБА_1 статус особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з видачею відповідного посвідчення, суд вказує на таке.

Згідно частини 4 статті 65 Закону №796-XII, видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Кабінетом міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Таким чином, видача відповідного посвідчення є повноваженнями Київської обласної державної адміністрації.

Крім того, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача в частині організації та координації роботи, пов'язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за своєю правовою природою є дискреційним.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 №5203-VI (далі - Закон № 5203-VI) адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону.

Суб'єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Згідно частин 1, 2 статті 8 Закону № 5203-VI суб'єктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо суб'єктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується. Інформаційна картка адміністративної послуги містить інформацію, в тому числі, про суб'єкта надання адміністративної послуги та/або центр надання адміністративних послуг (найменування, місцезнаходження, режим роботи, телефон, адресу електронної пошти та веб-сайту). Інформаційна картка адміністративної послуги розміщується суб'єктом надання адміністративних послуг на його офіційному веб-сайті та у місці здійснення прийому суб'єктів звернень.

На сайті Київської обласної державної адміністрації розміщено інформацію щодо надання адміністративних послуг, що надаються структурними підрозділами Київської обласної державної адміністрації (http://www.kyiv-obl.gov.ua/administrativni_poslugi).

У вказаному переліку зазначено структурний підрозділ, що є суб'єктом надання послуги з видачі посвідчень постраждалого від Чорнобильської катастрофи: Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Таким чином, прийом та опрацювання документів щодо підготовки позитивного висновку про видачу посвідчення постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється відповідачем як центром надання адміністративних послуг.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації з приводу розгляду подання Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, тому вказана позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення. Суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради у прийнятті її документів для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, та зобов'язати відповідача прийняти документи позивача, підготувати подання до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради для направлення його до Київської ОДА для вирішення питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст.ст.9,10,11,14Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», Порядком видачі посвідчень особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року, ст. ст. 6, 9, 17, 158-163, 167, 183-2, 185, 186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, що полягають у відмові ОСОБА_1 у прийнятті документів для встановлення їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради прийняти документи ОСОБА_1 для встановлення їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

Зобов'язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області підготувати подання для направлення його до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи , категорії 1.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Б. І. Кошель