Справа № 825/1456/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1456/17 Головуючий у 1-й інстанції: Д"яков В.І.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури до Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Демінка», загальною площею 1431 га та закріплення в натурі (на місцевості), протиправною та зобов'язання Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, відповідно до вимог чинного законодавства України, забезпечити проведення робіт, направлених на розробку технічної документації та винесення в натурі (на місцевості) меж ландшафтного заказника місцевого значення «Демінка», загальною площею 1431 га.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Чернігівської обласної ради від 21.03.1995 «Про внесення доповнень та змін в мережу об'єктів і територій природно-заповідного фонду та резервування для наступного заповідання цінних природних територій області» з метою розширення та упорядкування мережі об'єктів і територій природно - заповідного фонду області, збереження і відтворення цінних природних комплексів, генофонду рослинного і тваринного світу створено ландшафтний заказник місцевого значення «Демінка», загальною площею 1431 га, розташований в адміністративних межах Авдіївської сільської ради Куликівського району, Чернігівської області.

Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Демінка» (далі - Положення) 28.12.2003 погоджено Куликівською районною радою та Авдіївською сільською радою, та 30.12.2003 затверджено Державним управлінням екології та природних ресурсів у Чернігівській області.

Згідно п. 1.4 вищевказаного Положення територія заказника з усіма об'єктами природи належить до природо-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюються особливий режим охорони, відтворення та використання.

Авдіївська сільська рада, Куликівського району у відповідності з природоохоронним законодавством, несе відповідальність за належний стан і дотримання встановленого заповідного режиму території.

Пунктом 1.6 Положення межі заказника переносяться в натуру з встановленням необхідних державних інформаційно-охоронних знаків затвердженого зразка, наносяться на планово-картографічні матеріали.

Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм, на переконання позивача, на Авдіївську сільську раду покладається обов'язок із вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою, організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду місцевого значення «Демінка», а також здійснення контролю за його виготовленням.

Відсутність встановлених меж в натурі ландшафтного заказника місцевого значення «Демінка», на час звернення до суду, фактично унеможливить збереження у природному стані рідкісної ділянки заплавних лугів багатої різнотрав'ям і лікарськими рослинами, з чисельними заплавними озерами, що є регулятором гідрологічного режиму та рівня ґрунтових вод прилеглих територій, місця зростання рідкісних і лікарських видів рослин та оселення та гніздування численної фауни, що на думку органу прокуратури є порушенням прав держави, у зв'язку із чим Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що оскільки саме на відповідача покладається обов'язок забезпечення та організації проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Демінка» та закріплення їх в натурі (на місцевості) та саме до його компетенції віднесено забезпечення організації здійснення землеустрою, зокрема встановлення меж земельних ділянок на місцевості, а, відповідач, будучи обізнаним про наявність обов'язку із забезпечення проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Демінка» не вжив достатніх заходів для виконання наведених повноважень, для захисту інтересів держави та місцевої громади, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За правилами статті 1 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно статті 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

У відповідності до статті 45 ЗК України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 № 2456-XII (далі - Закон 2456-XII) визначено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ч. 3 та 5 ст. 53 Закону 2456-XII рішення про організацію чи оголошення територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об'єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами. Території та об'єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов'язання.

Території та об'єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов'язання.

Статтею 60 Закону 2456-XII визначено, що охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об'єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

При цьому, правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначає Закон України «Про землеустрій» 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон № 858-IV).

За правилами ч. 2 ст. 25 Закону № 858-IV видами документації із землеустрою є, зокрема, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів.

Згідно статті 47 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів розробляються з метою:

а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу;

б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму;

в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об'єктів культурної спадщини;

г) проведення науково-дослідних робіт;

ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг;

д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

На переконання позивача, Авдіївська сільська рада Куликівського району у відповідності з природоохоронним законодавством, несе відповідальність за належний стан і дотримання встановленого заповідного режиму території, а отже на Авдіївську сільську раду покладається обов'язок із вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою, організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду місцевого значення «Демінка», а також здійснення контролю за його виготовленням.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що Авдіївська сільська рада Куликівського району Чернігівської області несе відповідальність за належний стан і дотримання встановленого заповідного режиму території, однак, позивачем не доведено, що саме на Авдіївську сільську раду покладено обов'язок щодо встановлення меж території природно-заповідного фонду місцевого значення «Демінка».

Судова колегія наголошує, що в матеріалах справи відсутні жодні зобов'язання Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області про встановлення меж території природно-заповідного фонду місцевого значення «Демінка».

Разом з тим, відповідно до п. 5 рішення Чернігівської обласної ради від 21.03.1995 «Про внесення доповнень та змін в мережу об'єктів і територій природно-заповідного фонду та резервування для наступного заповідання цінних природних територій області» доручено виконавчим комітетам районних і міських рад народних депутатів сприяти природоохоронним органам, відповідним підприємствам, установам і організаціям у забезпеченні функціонування територій та об'єктів природо-заповідного фонду і передбачити виділення для цих цілей коштів із місцевих позабюджетних природоохоронних фондів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що кошти бюджетів на встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Демінка», розташованого на території Авдіївської сільської ради не виділялись та не передбачались бюджетами області, району та сільської ради, що підтверджується рішеннями Авдіївської сільської ради про бюджет на 2015, 2016 та 2017 роки (двадцять третя сесія шостого скликання від 30.01.2015 року, друга сесія сьомого скликання від 30.12.2015 року, сьома сесія сьомого скликання від 27.12.2016 року).

16 лютого 2010 року набрав чинності Закон № 1826-V, яким, зокрема, статтю 7 Закону України від 16 червня 1992 року № 2456-ХІІ «Про природно-заповідний фонд України»- (далі - Закон № 2456-ХІІ) після частини третьої доповнено новою частиною такого змісту: «Межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду».

З дати набрання чинності цього закону діюче до 13.03.2013 року (дата припинення повноважень) Державного управління охорони навколишнього природного середовища в області, над яким здійснювався прокурорський нагляд, не вирішило питання встановлення в натурі на місцевості меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Демінка» загальною площею 1431 га на території Авдіївської сільської ради. Проекти створення такої території відсутні.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки при створенні природно-заповідного фонду місцевого значення «Демінка» не було визначено відповідальну особу для визначення меж вказаного заповідника, та не було проведено відповідного фінансування для вчинення таких дій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року - скасувати, та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури - відмовити

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма