Справа № 487/2179/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/2179/17

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Нікітін Д.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління поліції у м. Миколаєві ГУ НП України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління поліції у м. Миколаєві ГУ НП України, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №435377, посилаючись на те, що вказане у постанові адміністративне правопорушення не скоював, оскільки у місті, де він зупинив автомобіль, був відсутній знак чи розмітка, які б попереджали про посадковий майданчик для маршрутних транспортних засобів.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 був задоволений частково та скасовано постанову від 13.04.2017 року серії БР №435377 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Позивач постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував, надіслав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань від усіх учасників процесу не надходило та те, що справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, її розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 квітня 2017 року, позивач, керуючи автомобілем Тойота Кемрі, д.н.з. НОМЕР_1, їхав по вулиці Генерала Карпенка біля буд. 7 в м. Миколаїв та здійснив зупинку при дорозі. До позивача підійшов інспектор поліції ОСОБА_1 і повідомив, що він порушив п. 15.9 е ПДР України, а саме, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика.

Інспектор ПП визнав позивача винним у вчиненні вказаного порушення та виніс постанову в справі про адміністративні правопорушення Серія БР №435377 від 13 квітня 2017 року, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У Постанові зазначено, що водій автомобіля Тойота Кемрі, д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку (стоянку) ближче 30 метрів до посадкових майданчиків для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 е ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт скоєння правопорушення, а саме відеозапис з автомобільного відео реєстратора не підтверджує наявності в діях позивача ознак правопорушення, оскільки на ньому не вбачається жодного дорожнього знаку, який би підтверджував знаходження зупинки громадського транспорту на місці вчинення правопорушення.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Виходячи з вимог п 15.9 ПДР зупинка забороняється: a) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, тощо

Отже, чинні ПДР чітко визначають в яких місцях забороняється зупинка автотранспорту, в т.ч. і ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

У відповідності до п. 1.10 ПДР, зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Тобто, наявність «дорожніх знаків 5.41.1 або 5.41.2 є обовязковою умовою, лише за відсутності посадкового майданчику (наявність якого повністю підтверджується наданим до суду першої інстанції відеозаписом).

Відповідно до п. 3.5 ГБН зупинковим майданчиком є спеціально влаштований за межами проїзної частини дороги, на узбіччі, майданчик (напівмайданчик) з твердим покриттям для зупинки відповідних маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.6 ГБН посадковим майданчиком є ділянка з твердим покриттям примикає до зупинкового майданчика і вища за нього на 0,15 м - 0,25 м, призначені очікування і висадки пасажирів маршрутного транспорту.

Відповідно до п. 4.3 ГБН, основним елементом зупинки громадського транспорту зупинковий/посадковий майданчик, який влаштовують на дорогах.

При цьому, жодним нормативно правовим актом не передбачено, що вказаний зупинковий/посадковий майданчик повинен позначатися дорожньою розміткою жовтого кольору, на відсутність якої посилається суд першої інстанції, посилався в рішенні.

Таким чином, зупинка громадського транспорту, що обладнана посадковим майданчиком, є такою, що відповідає вимогам ГБН, а отже належним чином встановлена.

Позивач, в свою чергу, проігнорувавши п. 15.9 е ПДР, здійснив зупинку свого авто ближче 30 м від посадкового майданчику.

Факт скоєння правопорушення позивачем повністю підтверджується відеозаписом.

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про скасування постанови серії БР №435377АР від 13.04.2017 року у зв'язку із відсутністю складу правопорушення, оскільки рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним і ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та врахуванні фактичних обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач/апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність винесеної відповідачем постанови.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_2

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції не повністю зясував обставини справи та дав їм невірну оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду.

Відтак, апеляційна скарга Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю, постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову суду, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.О.Димерлій

Суддя Ю.В.Осіпов