Справа № 822/3129/17
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3129/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретаріВарченко В.В.
за участі: позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Стандратюка В.І. Кияна Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог просить суд визнати відмову Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України у формі довідки про невизнання інвалідом від 10.04.2017 року у встановленні ОСОБА_3 групи інвалідності та визнання його інвалідом третьої групи протиправною та нечинною повністю та зобов'язати Хмельницьку обласну медико-соціальну експертну комісію Міністерства охорони здоров'я України повторно розглянути питання визнання ОСОБА_3 інвалідом третьої групи.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що Хмельницька обласна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України довідкою від 10.04.2017 року відмовила ОСОБА_3 у визнанні його інвалідом третьої групи, оскільки не виявила підстав для встановлення такої групи інвалідності.

Позивач вважає таку відмову протиправною та просить визнати її нечинною з наступних підстав.

Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України 29.06.2011 року позивачу була встановлена друга група інвалідності пов'язана із загальним захворюванням до 01.07.2012 року.

Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України 28.09.2011 року позивачу була встановлена друга група інвалідності із захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби до 01.10.2012 року.

11.12.2012 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України позивачу встановлено третю групу інвалідності із захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби до 01.11.2013 року.

07.10.2013 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України позивачу було встановлено третю групу інвалідності із захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби до 01.11.2014 року.

03.10.2016 року, після чергового огляду, відповідач видав позивачу довідку про невизнання його інвалідом.

26.10.2016 року позивач оскаржив вказану відмову у формі довідки до Міністерства охорони здоров'я України.

У скарзі від 26.10.2016 року позивач просив Міністерство охорони здоров'я України доручити Державному закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України" або обласній комісії іншої області провести повторний огляд ОСОБА_3, як особи, яка оскаржує рішення комунального закладу охорони здоров'я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи".

Міністерство охорони здоров'я України листом від 07.12.2016 року № 495-1/12 запропонувало вирішити питання надання ОСОБА_3 путівки на обстеження в умовах клінік науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) або науково-дослідного інституту реабілітації (м. Вінниця), з метою уточнення ступеня функціональних порушень з боку опорно-рухового апарату.

Після надходження висновку від однієї з вказаних установ повернутись до розгляду порушеного ОСОБА_3 питання.

Після надходження від державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" консультативного висновку № 1671, Хмельницька обласна медико-соціальна експертна комісія після огляду позивача повторно 10.04.2017 року видала довідку про невизнання ОСОБА_3 інвалідом.

Позивач зазначає, що 29.05.2017 року державна установа "Інститут травматології та ортопедії" надала консультативну довідку № 491778 про переосвідчення позивача щодо групи інвалідності, проте позивачу до цього часу відповідачем так і не встановлено групи інвалідності.

З врахуванням викладених обставин позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та надали пояснення за змістом адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, та надав суду пояснення за змістом письмових заперечень поданих на даний адміністративний позов.

В обгрунтування заперечень зазначив, що відповідно до рішення Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України від 28.11.2016 року акт № 411, листа Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України № 495/12 від 07.12.2016 року наявні функціональні порушення з боку опорно-рухового апарату в легкому ступені обмежують життєдіяльність хворого ОСОБА_3 і не дають підстав для встановлення групи інвалідності, тому відповідач вважає, що рішення Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії у формі довідки від 03.10.2016 року про невизнання позивача інвалідом підтверджено Центральною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України.

Відповідно до пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені- захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Позивачу було запропоновано обстежитися в Науково-дослідному інституті медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України (м. Дніпро) або Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів ім. М.І. Пирогова (м. Вінниця).

ОСОБА_3 перебував на стаціонарному обстеженні з 14 по 24 березня 2017 року в Науково-дослідному інституті медико - соціальних проблем інвалідності МОЗ України (м. Дніпро).

Відповідно до консультативного висновку Науково-дослідного інституту медико- соціальних проблем інвалідності МОЗ України № 1671 виявлена в процесі обстеження патологія і ступінь вираженості функціональних порушень з боку опорно - рухового апарату в даний час обмежують життєдіяльність ОСОБА_3 в легкому ступені, що не дає підстав для встановлення групи інвалідності.

10.04.2017 року на підставі висновку Науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України Хмельницька обласна МСЕК залишила в силі своє попереднє рішення - про невизнання ОСОБА_3 інвалідом.

З врахуванням викладених обставин відповідач вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України 29.06.2011 року ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності пов'язану із загальним захворюванням до 01.07.2012 року.

Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України 28.09.2011 року позивачу встановлена друга група інвалідності із захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби до 01.10.2012 року.

11.12.2012 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України позивачу під час переогляду встановлено третю групу інвалідності із захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби до 01.11.2013 року.

07.10.2013 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України позивачу встановлено третю групу інвалідності із захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби до 01.11.2014 року.

03.10.2016 року, після чергового огляду, відповідач позивачу видав довідку про невизнання його інвалідом.

26.10.2016 року позивач оскаржив вказану відмову у формі довідки до Міністерства охорони здоров'я України.

У скарзі від 26.10.2016 року позивач просив Міністерство охорони здоров'я України доручити Державному закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України" або обласній комісії іншої області провести повторний огляд ОСОБА_3, як особи, яка оскаржує рішення комунального закладу охорони здоров'я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи".

Міністерство охорони здоров'я України листом від 07.12.2016 року № 495-1/12 запропонувало вирішити питання надання ОСОБА_3 путівки на обстеження в умовах клінік науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) або науково-дослідного інституту реабілітації (м. Вінниця), з метою уточнення ступеня функціональних порушень з боку опорно-рухового апарату.

Після надходження висновку від однієї з вказаних установ повернутись до розгляду порушеного ОСОБА_3 питання.

Також позивач листом № 491 від 02.11.2016 року був направлений до Центральної МСЕК Міністерства охорони здоров'я України для проведення його очного огляду.

Відповідно до рішення Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України від 28.11.2016 року акт № 411, листа Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України № 495/12 від 07.12.2016 року наявні функціональні порушення з боку опорно-рухового апарату в легкому ступені обмежують життєдіяльність хворого ОСОБА_3 і не дають підстав для встановлення групи інвалідності.

Після надходження від державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" консультативного висновку № 1671, Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією після огляду позивача повторно 10.04.2017 року видано довідку про невизнання ОСОБА_3 інвалідом.

Позивач зазначає, що 29.05.2017 року державна установа "Інститут травматології та ортопедії" надала консультативну довідку № 491778 про переосвідчення позивача щодо групи інвалідності, проте позивачу до цього часу відповідачем так і не встановлено групи інвалідності, тому позивач звернувся в суд з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 року № 1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до пункту 15 Положення про медико-соціальну експертизу Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після пред'явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Згідно пункту 17 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до пункту 19 Положення про медико-соціальну експертизу Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Пунктом 20 Положення про медико-соціальну експертизу визначено, що Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Суд зазначає, що Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №1317, визначено порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями.

Відповідно до пунктів 23-25 даного Положення у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або інвалід має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров'я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров'я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені:

обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів;

обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані;

обмеження здатності до навчання I ступеня - здатність до навчання в навчальних закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму навчального процесу і/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає);

обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії);

обмеження здатності до орієнтації I ступеня - здатність до орієнтації в часі, просторі за умови використання допоміжних засобів;

обмеження здатності до спілкування I ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації;

обмеження здатності контролювати свою поведінку I ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов.

Проаналізувавши обставини справи, та зазначеної норми законодавства суд зазначає, що позивач не погоджуючись із рішенням - довідкою Хмельницької медико-соціальної експертної комісії про невизнання його інвалідом від 03.10.2016 року, скориставшись своїм правом визначеним у пункті 23 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, оскаржив його до Міністерства охорони здоров'я України.

Міністерство охорони здоров'я України відповідно до пункту 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, направило позивача для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ).

ОСОБА_3 за власною згодою перебував на стаціонарному обстеженні з 14 по 24 березня 2017 року в клініці Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ).

Відповідно до консультативного висновку Науково-дослідного інституту медико- соціальних проблем інвалідності МОЗ України № 1671 виявлена в процесі обстеження патологія і ступінь вираженості функціональних порушень з боку опорно - рухового апарату в даний час обмежують життєдіяльність ОСОБА_3 в легкому ступені, що не дає підстав для встановлення групи інвалідності.

Тому суд вважає, що відповідач правомірно 10.04.2017 року відмовив ОСОБА_6 у встановленні інвалідності, а тому підстав для визнання протиправною та скасування довідки Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії від 10.04.2017 року про невизнання інвалідом ОСОБА_3 немає.

Щодо посилання позивача та його представника на консультативну довідку державної установи "Інститут травматології та ортопедії" академії медичних наук № 491778 від 29.05.2017 року про переосвідчення позивача щодо групи інвалідності, як на підставу для повторного його огляду та розгляду питання про визнання позивача інвалідом третьої групи, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач після отримання вказаної довідки, в установленому законом порядку не звертався до відповідача із відповідними документами для встановлення йому групи інвалідності, відповідно відповідач після дати отримання позивачем даної довідки не приймав жодного рішення про відмову у встановленні інвалідності, чи у встановленні інвалідності, тому суд вважає, що лише після прийняття відповідачем якогось рішення, тобто після 29.05.2017 року, позивач мав би право заявляти вимогу про повторний його переогляд, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги, в якій позивач просить зобов'язати Хмельницьку обласну медико-соціальну експертну комісію Міністерства охорони здоров'я України повторно розглянути питання визнання ОСОБА_3 інвалідом третьої групи, необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частин 1,3 статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивач не надав суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 15.12.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15 грудня 2017 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський