Справа № 540/1011/17
Суддя: Косик С. М.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1011/17
Номер провадження 2-а/540/23/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2017

14.12.2017 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача -1 Фисуненко І.В.

представників відповідача-2 Ребенок С.А.

Старовєрової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації, Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити дії,

відповідно до ст. 160 КАС України в судовому засіданні 14.12.2017 проголошено вступну та резолютивну частину постанови, -

в с т а н о в и в :

у листопаді 2017 року позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, з послідуючими уточненнями позовних вимог (а.с.83,84), посилаючись на те, що вона являється внутрішньо переміщеною особою, з 24 листопада 2014 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації та з липня 2014 року отримує пенсію за віком в Карлівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, як внутрішньо переміщена особа за місцем проживання її сина - ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

25 березня 2015 року вона тимчасово виїхала до місця своєї реєстрації в м. Свердловськ Луганської області з метою продажу будинку, забрати власні речі та повернутися до сина. Однак, перебуваючи за місцем колишнього проживання 20 вересня 2015 року отримала тяжку травму - закритий чрезвертельний перелом правого стегна зі зміщенням, у зв'язку з чим лікувалася в травматологічному відділенні Свердловської лікарні. На момент травми їй було 80 років, травма позбавила її можливості пересуватися та призвела до нерухомого стану, залежності від сторонньої допомоги і догляду. Таким чином з вересня 2015 по травень 2017 вона змушена була перебувати на території, підконтрольній бойовикам, у лежачому, безпорадному стані, син не мав можливості перевезти її на територію України.

У травні 2017 син повернув її в с. Михайлівка Машівського району, де вона і на даний час перебуває в напівлежачому стані. По приїзду вона виявила факт припинення виплати пенсії з травня 2016 року, 10 травня 2017 звернулася із заявою про оформлення довідки ВПО і 11 травня 2017 року отримала повторну довідку ВПО № , а з 01 червня 2017 року їй відновили виплату пенсії.

Вважає дії відповідачів щодо припинення виплати пенсії з травня 2016 по травень 2017 безпідставними та протиправними, виходячи з такого: на момент припинення виплати пенсії (травень 2016) довідка ВПО ОСОБА_6 від 24.11.2014 року № була чинною; відповідач-2 припинив виплату пенсії, не будучи наділеним повноваженнями з контролю за переміщенням позивача; власних рішень про припинення виплати пенсії ОСОБА_6 відповідач-2 за весь період 2015-2017 років не приймав взагалі; факт тимчасового виїзду до колишнього місця проживання на території України не є належною правовою підставою для припинення виплати пенсії. Вважає, що рішення Комісії № 38 (39) від 17.05.2017 та № 49 від 19.07.2017 є протиправними і підлягають скасуванню у зв'язку з тим, що позивач перебувала за місцем колишнього проживання не з власної волі, а у зв'язку із травмою і неможливістю повернутись у Полтавську область. Рішення Комісії від 30.06.2016 також є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки скасування довідки про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи без з'ясування даних про її постійне місце проживання було передчасним, і як наслідок того, призвело до безпідставного припинення виплати пенсії.

Щодо строків звернення до суду, зокрема про скасування рішення Комісії від 30.08.2016, зазначає, що про його існування вона дізналася лише з отриманням листа Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 06.09.2017 № 1009/03-12, а тому вважає, що строк звернення до суду нею пропущено з поважних причин.

У зв'язку з викладеним, позивач просить: визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду з позовом та поновити цей строк; визнати протиправним і скасувати рішення керівника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації від 30.08.2017, яким скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_6 від 24.11.2014 № ; визнати протиправним і скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації від 17.05.2017 та 19.07.2017 щодо відмови нарахувати і виплатити пенсію за віком за період з травня 2016 року по травень 2017 року включно; визнати протиправними дії Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, якими припинено нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_6 з травня 2016 року по травень 2017 року включно; зобов'язати Карлівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_6 пенсію за віком за період з травня 2016 року по травень 2017 року включно.

В запереченні від 05.12.2017 року (а.с.44-46) Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації покликається на правомірне відновлення пенсії позивачу з 01.06.2017 , оскільки при прийнятті рішення комісія керувалася «Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого постановою Кабінету Мінстрів №365 від 08.06.2016 року, де п.18 визначено, що повторне призначення соціальних виплат можливо лише через 6 місяців після такого припинення і виконання усіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством. Рішення від 30.08.2016 року про скасування довідки ВПО також було прийнято правомірно, оскільки ОСОБА_6 за місцем фактичного проживання була відсутня та за інформацією з Державної прикордонної служби 25.03.2015 року виїхала до тимчасово непідконтрольної території. Стосовно згаданих рішень комісій 38,39 - це два різні документи, а саме, за №38 - рішення комісії питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, №39- протокол засідання указаної комісії. Також зазначає, що виписку з історії хвороби та періоду отримання нею травми та фактичного часу проходження лікування позивачем, на підтвердження тривалого тимчасового перебування на окупованій території, до управління не надала.

Карлівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області також просить відмовити в задоволенні позову та в запереченні від 05.12.2017 року посилається на те, що призначення соціальних виплат врегульовано постановою Кабінету Мінстрів №365 від 08.06.2016 року. Позивач перебувала на обліку в Управлінні та отримувала пенсію з липня 2014 року по квітень 2016 року включно, як внутрішньо переміщена особа з Луганської області. З 14.06.2016 року рішення щодо призначення (відновлення) пенсій органами Пенсійного фонду можуть прийматися на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам . З 01.05.2016 року Управлінням згідно з рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виплата пенсії позивачу припинена відповідно до даних Державної прикордонної служби України. Також уважає що позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду, оскільки виплата пенсії позивачу припинена з травня 2016 року, а до суду остання звернулася тільки в листопаді 2017 року.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та наполягали на його задоволенні, пояснивши, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, учасник війни, яка пропрацювала все життя в Україні та сумлінною працею заробила пенсію, до 2014 року проживала в м. Свердловськ Луганської області, з якого в 2014 році, у зв'язку з окупацією міста, переїхала до сина в с.Михайлівка Машівського району та в листопаді цього ж року отримала довідку внутрішньо переміщеної особи. У 2015 році ОСОБА_6 з метою продати належний їй будинок, поїхала в м.Сердловськ, де опинилася в тяжких життєвих обставинах - не могла продати будинок, перебувала в місті без підтримки рідних, в умовах війни, а у вересні 2015 року отримала травму ноги та перебувала в безпорадному стані, а тому перетинати кордон не могла. Управління праці та соціального захисту про виїзд на непідконтрольну територію не повідомила через необізнаність та відсутність наміру перебувати в м.Свердловськ тривалий час, а коли повернулася в с.Михайлівка Машівського району, дізналася про припинення виплати пенсії, поновила довідку ВПО. На окупованій території банківські установи України не працюють, а тому не могла знати що пенсію їй не виплачують.

Представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечувала з тих підстав, що Управлння соціального захисту діяло на підставі та у межах чинного законодавства, пояснивши, що при прийнятті на облік внутрішньо переміщеним особам роз'яснюється порядок перебування на такому обліку, а тому коли 25.03.2015 року ОСОБА_6 виїхала на непідконтрольну Україні територію Луганської області, не повідомивши про це Управління соціального захисту населення, та після проведеної перевірки підтвердився факт відсутності ОСОБА_6 в с.Михайлівка Машівського району, були всі підстави вважати що вона повернулася до свого місця проживання - м.Свердловська, на підставі чого і була скасована довідка ВПО. При розгляді в травні 2017 року питання відновлення соціальних виплат, в тому числі і пенсії, комісією не встановлено поважних причин невиконання ОСОБА_6 вимог закону щодо проходження фізичної ідентифікацій - документи, які видані так званими «народними республіками» незаконні та до розгляду прийматися не можуть, з медичних документів неможливо було установити період, в який ОСОБА_6 отримала травму ноги.

Представник відповідача-2 також проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що питання призначення та виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам врегульовано постановою Кабінету Міністрів України за № 365 від 08.06.2016 року, якою затверджено відповідний Порядок, та у відповідності зі вказаною постановою ОСОБА_6 з 01.05.2016 року виплата пенсії була припинена на підставі повідомлення Державної прикордонної служби України про повернення ОСОБА_6 до місця проживання на непідконтрольну Україні територію.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_6 є пенсіонером, отримує пенсію за віком має статус учасника війни, що стверджується копіями пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_4, посвідчення серії НОМЕР_5 від 11.03.2014 року (а.с.15,16) та перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, зареєстроване місце якої: АДРЕСА_2, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1, що вбачається з довідки від 11.05.2017 р. № (а.с.17).

За довідкою Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 12.12.2017 № 1408/01-08 (а.с.72) ОСОБА_6 перебувала на обліку в управлінні з 01.08.2014 року по 30.04.2016 року та поновлена на обліку згідно довідки від 11.05.2017 р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 01.06.2017 по даний час.

Рішенням начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації від 30 серпня 2016 року, ОСОБА_6 скасовано довідку про взяття на облік ВПО від 24.11.2014 № , про що внесені відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с.20).

Як свідчить Витяг з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 19 липня 2017 року за № 49, ОСОБА_6 вирішено відмовити у відновленні соціальних виплат з травня 2015, оскільки довідку ВПО від 24.11.2014 року скасовано 30 серпня 2016 року на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 30.06.2016 та листа Державної прикордонної служби від 14.07.2016 за № 0.64-14904/0/15-16, відповідно до п. 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (а.с.19).

Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 38 від 17.05.2017 року ОСОБА_6 відновлено з 01 червня 2017 року виплату пенсії за віком, щомісячну страхову виплату особі яка має на те право у разі смерті потерпілого, адресну допомогу на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.27).

Як убачається з Витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 17 травня 2017 року за № 39, ОСОБА_6 вирішено відновити з 01 червня 2017 року виплату пенсії за віком та призначено щомісячну адресну допомогу на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.18).

За змістом листа Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 19.06.2017 № 2/К-03 (а.с.24,25), 11.05.2017р. позивач звернулась із заявою до відповідача про відновлення виплати пенсії, у виплаті пенсії за період з травня 2016 року по травень 2017 року відмовлено, оскільки згідно Постанови №365 відновлення виплати пенсії здійснюється виключно за рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат після проведення обстеження матеріально-побутових умов.

Згідно листа Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 06.09.2017 року № 1009/03-12 (а.с.26) пенсійним органом відповідне рішення про призупинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

Відповідно до довідки Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_6 нарахування пенсії за період з 01.05.2016 по 31.05.2017 не проводилось.

За повідомленням Машівської ЦРЛ від 12.06.2017 № 751, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 оглянута лікарем хірургом Машівської ЦРЛ 06.06.2017, діагноз: Зрощений перелом шийки правого стегна зі зміщенням. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7833 Свердловської центральної міської багато профільної лікарні Луганської області, хвора лікувалася в травматологічному відділенні цієї лікарні з 20.09.2015 по 23.09.2015 року, діагноз: Закритий чрезвертельний перелом правого стегна зі зміщенням (а.с.21).

Відповідно до ч.І, ч.5 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач про порушення її прав та законних інтересів, а саме про припинення виплати пенсії вона дізналася в травні 2017 року, а про відсутність рішення про припинення виплати пенсії після звернення до Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області та отримання листа від 06.09.2017 року № 1009/03-12, тривалий час перебувала на окупованій території, де отримала травму, а тому суд уважає що строк звернення до суду з даним позовом позивачем пропущено з поважних причин та на його клопотання підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що зостановлюється ухвала.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У 1971 році Міжнародним судом ООН були сформульовані так звані «намібійські винятки», з яких випливає, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що надана в судовому засіданні виписка з медичної картки стаціонарного хворого №7833, видана Свердловською центральною міською багатопрофільною лікарнею 23.09.2015 р. (а.с.75) свідчить про отримання позивачем ОСОБА_6 травми - закритого чрезвертального перелому правого бедра зі зміщенням саме у вказаний період та на тимчасово окупованій території, а враховуючи похилий вік позивача, суд уважає такі обставини непереборними, хоча документи, які вказаний факт підтверджують видані незаконними органами, які не визнаються державою Україна, але враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «Кіпр проти Туречини» протилежний висновок означав би нехтування правами позивача, як громадянки України на судовий захист та позбавило б її наймінімальніших прав, що їй належать.

Крім того, отримання позивачем указаної травми стверджується й висновком лікарсько-консультативної комісії №1 Машівської центральної районної лікарні від 06.06.2017 (а.с.74).

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (в редакції, чинній до 13.01.2016 р.) визначено, що територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), проставляє у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітку про реєстрацію місця проживання, а також було визначено перелік реквізитів до довідки.

Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" був затверджений "Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи", який регулював механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до пункту 7-1 зазначеного Порядку Уповноважений орган щодня формує та направляє в електронній формі відповідному територіальному підрозділу ДМС перелік осіб, яким видана довідка Під час видачі довідки посадова особа уповноваженого органу інформує внутрішньо переміщену особу про обов'язок повідомити протягом 10 днів відповідному територіальному підрозділу ДМС про фактичне місце проживання, а також про зміну фактичного місця проживання або повернення до покинутого місця проживання. Територіальний підрозділ ДМС у триденний строк після повідомлення внутрішньо переміщеною особою про фактичне місце проживання проводить перевірку наведених у довідці відповідних відомостей, проставляє у разі підтвердження таких відомостей на зворотному боці довідки відмітку про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, та щодня подає в електронній формі уповноваженому органові відповідну інформацію. Довідка не є дійсною без проставлення на її зворотному боці зазначеної відмітки. Уповноважений орган вносить інформацію територіального підрозділу ДМС до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та у разі наявності підстав приймає рішення про зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

В свою чергу, на підставі Закону України від 24.12.2015 р. № 921-VІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", що набрав чинності з 13.01.2016 р., частини 2-6 статті 5 вищевказаного Закону України було виключено.

Пунктом 1 статті 1 Закону України від 24.12.2015 р. № 921-VІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11.12.2003 р. "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Приписами пункту 4 частини 2 розділу І цього Закону України від 24.12.2015 р. № 921-VII "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" доповнено частину 1 статті 4 Закону України від 20.10.2014 р. № 1706-VІІ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" положенням, відповідно до якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації, сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. Цей перелік є вичерпним.

Отже, з часу набрання чинності цим Законом, а саме з 13.01.2016 р., проставлення територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не є необхідним, саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та ведення, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Такий висновок також випливає з того, що вносячи зміни Законом України від 24.12.2015 р. № 921- VІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", законодавець виключив п.5 ч.2 ст. 9 Закону, норма якого передбачала обов'язок внутрішньо переміщеної особи один раз на шість місяців з'являтися до відповідного структурного підрозділу уповноваженого органу міграційної політики.

Крім того, п. 2 розділу II Перехідних положень Закону України від 24.12.2015 р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено необхідність Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Кабінетом Міністрів України 08.06.2016 р. прийнято постанови № 352 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 509 та № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

З метою запровадження єдиних підходів щодо виконання вищезазначених рішень Уряду та відповідно до пункту 4 протокольного рішення від 16.06.2016 р. Мінсоцполітики України, до органів соціального захисту населення був направлений лист № 9110/0/14-16/081 від 26.06.2016 р. щодо організації роботи з питань соціального захисту внутрішньо переміщених осіб, за яким роз'яснено, що довідки, що були видані внутрішньо переміщеним особам з 13.01.2016 р. (включно) є дійсними та діють безстроково незважаючи на відсутність відповідної відмітки ДМС, крім довідок, дію яких було скасовано з підстав, передбачених ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (в подальшому - Закон), а також довідок, в яких адресою місця проживання внутрішньо переміщеної особи вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає.

Довідки, що були видані внутрішньо переміщеним особам до 13.01.2016 р., і які були дійсними на момент набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", також є чинними та діють безстроково, крім довідок, дію яких було скасовано з підстав, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон), а також довідок, в яких адресою місця проживання внутрішньо переміщеної особи вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає. Довідки, в яких адресою місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, діють до 20.07.2016 р. З метою уникнення випадків припинення виплат внутрішньо переміщеним особам після 20.07.2016 р. такі особи мають поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про своє фактичне місце проживання і до 20.07.2016 р. отримати нову довідку внутрішньо переміщеної особи. Виплати, які станом на 11.06.2016 р. проводилися за дійсними довідками, продовжуються.

В термін до 14.12.2016 р. структурний підрозділ з питань соціального захисту населення проводить обстеження місця фактичного проживання внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики Наступне обстеження проводиться протягом шести місяців з дати складання попереднього акту. Відновлення соціальних виплат за довідками, що були скасовані відповідно до ст. 12 Закону, здійснюється після видачі нової довідки відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365.

У випадках, коли скасування довідки з підстав, визначених у ст. 12 Закону, відбулося до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 (14.06.2016 р.), норма щодо повторного призначення соціальних виплат лише через шість місяців не застосовується. Виплати таким особам відновлюються з дати звернення особи до органу, що здійснює відповідні соціальні виплати.

Відновлення соціальних виплат (в тому числі пенсій) за довідками, які були чинними станом на 13.01.2016 р., але у яких була відсутня відмітка ДМС, здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 за рішенням Комісії з дня припинення виплати. До надходження у регіони доопрацьованого програмного забезпечення (орієнтовно - 30.06.2016 р.) необхідні реквізити до форми довідки вносяться посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення в ручному режимі.

При цьому, запис до довідки затверджується посадовою особою та скріплюється печаткою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Таким чином, приписами постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 08.06.2016 р. виключено положення про те, що довідка повинна містити відмітку територіального підрозділу Державної міграційної служби України про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці.

Із урахуванням вищевикладеного, суд уважає, що фактично наведений порядок призначення та виплати пенсії за даними обліку, як внутрішньо переміщеним особам, почав діяти з 08.06.2016 р. з моменту прийняття відповідних постанов Кабінету Міністрів України, і саме з цього часу довідка, яка була видана позивачу набула статусу безстрокової, а тому погоджується з доводами позивача, що довідка про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи була скасована незаконно.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Відповідно статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами пункту 71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - Закон №1058).

Відповідно до ст. 47 Закону № 1058, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, виплата пенсії припиняється лише за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Суд зазначає, що лист пенсійного органу про припинення виплати пенсії позивачу не обґрунтований посиланням на жодну із вказаних підстав, рішення про припинення виплати пенсії не приймалося, а посилання відповідача на постанову КМУ №365 від 08.06.2016 та п.17 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміреним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, як на підставу для припинення виплати пенсії є протиправним, з огляду на те, що цей документ є підзаконним нормативним актом.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Враховуючи те, що позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача.

Окрім цього, суд звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини суд застосовує положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні її пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, дії Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, якими припинено нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_6.з 01 травня 2016 року по 31 травня 2017 року слід визнати протиправними та зобов'язати нарахувати та виплатити позивачу пенсію за указаний період.

Разом з тим, оскільки рішення про відмову в поновленні та виплати соціальних виплат від 17.05.2017 та 19.07.2017 приймалося колегіальним органом - комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яка створена за розпорядженням голови Машівської районної державної адміністрації (а.с.55,56), а не відповідачем Управлінням праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації одноособово, право на пенсію є абсолютним та не залежить від наявності довідки внутрішньо переміщеної особи, у задоволенні вимоги про скасування указаних рішень слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 6-14, 17, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_6 до Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації, Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Поновити позивачу ОСОБА_6 строк звернення до адміністративного суду з позовом.

Рішення керівника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації Полтавської області від 30.08.2016 року, яким скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_6 від 24.11.2014 року № - визнати протиправним та скасувати.

Дії Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, якими припинено нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_6 з 01 травня 2016 року по 31 травня 2017 року включно - визнати протиправними.

Зобов'язати Карлівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_6 пенсію за віком за період з 01 травня 2016 року по 31 травня 2017 року включно.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_6 судовий збір в сумі 640 грн.

Стягнути з Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_6 судовий збір в сумі 1920 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Машівський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя С.М.Косик

Повний текс постанови виготовлений 15.12.2017.