Справа № 490/6361/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 р.м. ОдесаСправа № 490/6361/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради; зобовязати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування вимог посилається на те, що позивач є учасником бойових дій, і у відповідності до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» йому повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, проте у 2014-2016 р. виплачувалась не в повному обсязі.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АБ №347874, яке видано 30 квітня 2015 року.

Позивачу у 2015 році було виплачено разову грошову допомогу до пятого травня у розмірі 825 грн., у 2016 році - 920 грн., та у 2017 році - 1200 грн. відповідно до постанов Кабінету Міністрів України.

Позивач з вказаним розміром виплаченої разової грошової допомоги не погоджується, зазначивши, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 05 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні нарахування та виплати позивачу разової допомоги Управління діяло у відповідності та на підставі вимог Закону, а розмір грошової допомоги у повній мірі відповідає установленому розміру таких виплат чинному законодавству, а тому підставі для зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок допомоги відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII учасникам бойових дій надаються відповідні пільги.

Так, відповідно до ч. 5 вказаної статті Закону України від 22.10.1993 року №3551-XII щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 року №147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установити, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення звязку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), а саме учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - у розмірі 875 гривень.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої, зокрема, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), а саме учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 5 квітня 2017 року № 223 установлено, що: у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад.

Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення звязку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1200 гривень.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що здійснюючи нарахування та виплату у 2015-2017 роках позивачу разової грошової допомоги відповідно у розмірі 875 грн., 920 грн. та 1200 грн., Департамент діяв у відповідності Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII, вищенаведених Постанов Кабінету Міністрів України, а отже підстави для проведення позивачу перерахунку разової грошової допомоги відсутні.

Разом з цим, судом першої інстанції надано належну оцінку доводам позивача щодо неконституційності правил ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII із змінами, внесеними підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-VI згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, в частині визначення порядку та розміру допомоги Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, вказавши на те, що пунктом 26 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи бюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, встановлено, що норми і положення, зокрема, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зазначені норми щодо змін бюджетного законодавства неконституційними не визнавались, а отже підлягають застосуванню органом при вирішенні питань щодо надання відповідних пільг.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України, а отже у відповідача були всі правові підстави для застосування змін у законодавстві, передбачені іншими законами, з питань соціального забезпечення учасника бойових дій.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що здійснення нарахування та виплати позивачу разової допомоги в оскаржуваному порядку здійснено відповідачем відповідно до норм чинного законодавства України.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що під час вирішення спору суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення, тому ухвалене у справі рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1