Справа № 826/25501/15
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Земляної Г.В.,

Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до першого заступника Генерального прокурора України, першого заступника Головного військового прокурора, Генерального прокурора України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати положення наказу першого заступника Генерального прокурора України від 22.10.2015 №1667ц в частині позбавлення ОСОБА_4 премії за жовтень 2015 року;

- визнати протиправною бездіяльність першого заступника Головного військового прокурора Жербицького В.Г. щодо не включення ОСОБА_4 до списків працівників, які мали право на виплату у жовтні надбавки до посадових окладів у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці;

- зобов'язати Генерального прокурора України виплатити ОСОБА_4 недоотримане грошове забезпечення військовослужбовця за жовтень 2015 року у вигляді премії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Першого заступника Генерального прокурора України від 22.10.2015 № 1667ц в частині позбавлення ОСОБА_4 премії за жовтень 2015 року;

- зобов'язано Генеральну прокуратуру України нарахувати та виплатити підполковнику юстиції ОСОБА_4 за жовтень 2015 року в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці у жовтні 2015 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Генеральна прокуратура України в апеляційній скарзі просить суд скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, підполковник юстиції ОСОБА_4 з вересня 2002 року перебував на різних посадах у органах прокуратури.

Згідно наказу Генеральної прокуратури України №132-вк від 29.04.2015 підполковника юстиції ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу Головної військової прокуратури України та призначено на посаду старшого прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури України, а також встановлено посадовий оклад згідно зі штатним розписом та надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Наказом Генеральної прокуратури України від 16.10.2015 №471-вк підполковника юстиції ОСОБА_4 звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно - розшукову діяльність Головної військової прокуратури України та зараховано у розпорядження Генерального прокурора України для вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби.

У відповідності до наданої суду копії наказу №1667ц від 22.10.2015 Генеральної прокуратури України, наказано не виплачувати премію за жовтень 2015 року ОСОБА_4

ОСОБА_4 3 листопада 2015 року звернувся до Генерального прокурора України Шокіна В.М. з рапортом відповідно до якого просив провести перевірку обґрунтованості позбавлення його у жовтні 2015 року премії, а також надбавки до посадового окладу у зв'язку з роботою в умовах режимних обмежень. Вказаний рапорт ОСОБА_4 було отримано уповноваженою особою Генеральної прокуратури України 04.11.2015, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до рапорту першого заступника Головного військового прокурора від 24.11.2015, останній звернувся до Генерального прокурора України з проханням виплатити надбавку за жовтень 2015 року ОСОБА_4, який працював з документами, що мають ступінь секретності «цілком таємно», у зв'язку з чим має право на встановлення надбавки до посадового окладу у розмірі відповідно 15%.

Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України №1841ц від 26.11.2015 «Про внесення змін до наказу Першого заступника Генерального прокурора від 26.10.2015 року №1675ц» вбачається, що внесено зміни до п. 1 наказу першого заступника Генерального прокурора України від 26 жовтня 2015 року №1675ц, встановлено надбавку до посадового окладу у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за жовтень 2015 у розмірі 15 відсотків ОСОБА_4

Також, відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 25.01.2015 №18-128вих-16, ОСОБА_4 встановлено надбавку до посадового окладу у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за жовтень 2015 року у розмірі 15 відсотків та управлінням планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України зазначену надбавку нараховано у грудні 2015 року та перераховано на рахунок ОСОБА_4, відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль» 07.12.2015.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення щодо позбавлення позивача премії у жовтні 2015 року відповідачами порушено строки його передачі до кадрових підрозділів, а саме: рапорт Головного військового прокурора Король В. з питання позбавлення премії ОСОБА_4 у жовтні 2015 року до Першого заступника Головного військового прокурора Жербицького В.Г. датований 16 жовтня 2015 року, Першим заступником Головного військового прокурора Жербицьким В. на адресу Генерального прокурора України Шокіна В.М. рапорт з питання щодо позбавлення премії ОСОБА_4 за жовтень 2015 року складено 19 жовтня 2015 року, а наказ про не виплату премії за жовтень 2015 року позивачу першим заступником Генерального прокурора України Севруком Ю. видано лише 22.10.2015, тобто відповідачами під час прийняття рішення щодо позбавлення премії за жовтень 2015 року ОСОБА_4 було порушено п.п. 3.3. Положення, відповідно до якого таке рішення повинно бути передано до кадрових підрозділів органів прокуратури до 18 числа кожного місяця, в даному випадку, до 18 жовтня 2015 року. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що з метою повного захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне зобов'язати Генеральну прокуратуру України нарахувати ОСОБА_4 премію за жовтень 2015 року.

Щодо визнання бездіяльності в частині не включення ОСОБА_4 до списків працівників, які мали право на виплату у жовтні 2015 року надбавки до посадових окладів у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, суд заначив, що надбавку до посадового окладу у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за жовтень 2015 року було перераховано позивачу, тобто фактично порушене право ОСОБА_4 було поновлено відповідачем, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не має.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як передбачено п. 13.1, 13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Враховуючи, що Генеральна прокуратура України оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, апеляційний суд не переглядає постанову суду в частині відмови у задоволенні позову щодо бездіяльності першого заступника Головного військового прокурора Жербицького В.Г. з не включення ОСОБА_4 до списків працівників, які мали право на виплату у жовтні надбавки до посадових окладів у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VIІ (далі - Закон № 1697-VIІ) заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років, виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Кабінет Міністрів України у постанові від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - Постанова №505) надав право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці (пп. 2 п. 2).

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 2 Постанови № 505 конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання.

Наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 № 84 затверджено Положення про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженого (у редакції, дійсній на момент спірних правовідносин; далі - Положення № 84)

Згідно п. 1.3 Положення № 84 преміювання працівників органів прокуратури здійснюється щомісячно пропорційно відпрацьованому часу в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці.

Пунктами 1.4, 1.5. Положення № 84 передбачено, що премії виплачуються працівникам щомісяця на підставі наказів Генерального прокурора України, прокурорів обласного рівня, ректора Національної академії прокуратури України.

Розмір премій визначається відповідно до об'єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника та грошового забезпечення військовослужбовця без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

Пунктом 1.8 Положення № 84 передбачено випадок, коли премія може виплачуватись в меншому розмірі або не виплачуватись взагалі: у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни.

Так, відповідно до пп. 3.3 Положення № 84 у разі неналежного виконання працівниками службових обов'язків, що спричиняє невиплату премії або виплату в меншому розмірі, керівники структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, прокуратур обласного рівня та міжміськрайпрокурори складають мотивований рапорт, у якому зазначають відсоток, на який зменшується премія.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу оперативної наради у заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора від 16.10.2015, на оперативній нараді було розглянуто питання в частині не усунення недоліків при виконанні службових обов'язків окремими прокурорами відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно - розшукову діяльність Головної військової прокуратури України. Зазначено, що прокурором ОСОБА_4. понад шість місяців не прийнято рішення у чотирьох провадження. Через незнання ним матеріалів кримінального провадження щодо перешкоджання проведенню акцій протесту у м. Києві у грудні 2013-лютому 2014 років шляхом використання військ, останній не виявився спроможнім погодити підозру особі, якою вчинено особливо тяжкий злочин. Суттєві зауваження викликає стан виконання ним службових обов'язків і в інших кримінальних справах.

За результатами оперативної наради було вирішено, що позивач заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків, водночас враховуючи, що він виявив бажання звільнитися з органів прокуратури вирішено обмежитися обговоренням, а керівникам керівників структурних підрозділів Головної військової прокуратури в термін до 19.10.2015 зобов'язано надати пропозиції щодо преміювання підлеглих працівників.

Так, відповідно до рапорту заступника Головного військового прокурора від 16.10.2015 першому заступнику Головного військового прокурора Жербицькому В.Г., гаступник Головного військового прокурора просив за несумлінне виконання службових обов'язків та погіршення якості роботи, премію позивачу не виплачувати.

Як вбачається з витягу з «Книги обліку протоколів оперативних нарад, проведених у керівництва Генеральної прокуратури України, Головного військового прокурора» - номенклатурна справа №10/5/2-25 (ведеться в електронному вигляді) розділ «Оперативні наради у першого заступника Головного військового прокурора проведені за 2015 рік» від 07.12.2015, у записі під №16 зазначено, що на оперативній нараді 19.10.2015 розглянуто питання щодо преміювання працівників Головної військової прокуратури та прийнято рішення про преміювання усіх працівників, крім ОСОБА_4, ОСОБА_8

У зв'язку із викладеним, у рапорті від 19.10.2015 заступник Головного військового прокурора просив Генерального прокурора України Шокіна В.М. за несумлінне виконання службових обов'язків та погіршення якості роботи, премію позивачу не виплачувати.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для позбавлення позивача премії відповідно до наказу Генеральної прокуратури України №1667ц від 22.10.2015.

Поряд із цим, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на те, що вказаний наказ є неправомірним, оскільки був прийнятий після 18.10.2015. На думку суду першої інстанції, відповідач мав право приймати рішення про позбавлення позивача премії у жовтні 2015 року виключно до вказаної дати. Проте, апеляційний суд вважає такий висновок суду помилковим.

Відповідно до пп. 3.3 Положення № 84 рішення про невиплату премії або виплату в меншому розмірі <…> до 18 числа кожного місяця передаються до кадрових підрозділів.

Колегія суддів наголошує на тому, що зазначений пункт Положення № 84 не встановлює строків прийняття рішень про невиплату премії, а лише встановлює строк передачі прийнятих на погоджених наказів (рішень) до відповідних кадрових підрозділів.

Апеляційний суд наголошує на тому, що порушення строку передачі прийнятого рішення про невиплату премії до кадрових підрозділів не свідчить про його протиправність та не дає підстав для висновку про порушення процедури прийняття такого рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для скасування наказу першого заступника Генерального прокурора України від 22.10.2015 №1667ц. Враховуючи, що позивача позбавлено премії правомірно, рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Генеральної прокуратури України нарахувати та виплатити позивачу премію також є необгрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Ю.А. Ісаєнко

Повний текст рішення виготовлений 14.12.2017.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Земляна Г.В.