Справа № 463/671/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/6319/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Обрізко І.М.,

з участю секретаря судового засідання Середюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року у справі № 463/671/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова про визнання протиправним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова в якому просив:

визнати протиправним рішення відповідача , викладених в листах від 13.01.2017 року № 1/Ф-11 та від 27.12.2016 року № 108/Ф-11, якими йому відмовлено в перерахунку пенсії;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної раніше його пенсії за вислугу років, відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії в розмірі 90% від розміру заробітної плати 14308,52 грн., зазначеного в довідці прокуратури Львівської області від 12.12.2016 року № 18/1515 без застосування обмежень максимального розміру пенсії в десять прожиткових мінімумів, установленої для осіб, які втратили працездатність та виплату різниці за минулий час, з врахуванням 10% суми пенсії, недорахованих при попередньому перерахунку пенсії в 2012 році.

На підтвердження позовних вимог покликається на те що 29.01.2001 року йому було призначено пенсію за вислугу років в органах прокуратури, з врахуванням стажу роботи в прокуратурі більше 20 років в розмірі 90% заробітної плати прокурора відділу Львівської обласної прокуратури відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії. В подальшому йому було неодноразово здійснено перерахунок розміру пенсії. Разом з тим, позивачем було встановлено, що востаннє 09.12.2015 року перерахунок було здійснено в розмірі 80% заробітної плати. Окрім цього, 09.12.2015 року Кабінетом Міністрів України було підвищено заробітну плату працівникам прокуратури. Позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії з врахуванням недоплачених 10%, проте відповідач у відмовив. Позивач вважає таку відмову незаконною та протиправною, оскільки вважає, що перерахунок призначеної раніше його пенсії за вислугу років повинен відбуватися відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 29 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова листом від 13.01.2017 року № 1/Ф-11 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з врахуванням 90% від заробітної пати.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити позивачу перерахунок призначеної раніше пенсії за вислугу років відповідно до положень ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії в розмірі 90% в межах періоду 08.08.2016 року по 19.12.2016 року, виходячи із розміру заробітної плати, відповідно до довідки від 09.08.2012 року № 18/82-1 та здійснити виплату різниці недоплаченої пенсії за цей період.

Визнано протиправною відмову Управління пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова листом від 27.12.2016 року № 108/Ф-11 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з врахуванням 90% від заробітної пати виходячи із розміру заробітної плати, відповідно до довідки від 12.12.2016 року № 18/1515.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити позивачу перерахунок та виплату призначеної раніше пенсії за вислугу років відповідно до положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії в розмірі 90% починаючи з 01.01.2016 року без застосування обмежень максимального розміру пенсії в десять прожиткових мінімумів, установленої для осіб, які втратили працездатність, виходячи із розміру заробітної плати, відповідно до довідки від 12.12.2016 року № 18/1515.

В решті в задоволенні адміністративного позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова, яке покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінку тому факту, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з цим, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Крім того, відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України. На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято. Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду цієї адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами. Таким чином, відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скарги слід задоволити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_1 з 29.10.2001 року призначено пенсію за вислугу років в органах прокуратури, з врахуванням стажу роботи в прокуратурі більше 20 років в розмірі 90 % заробітної плати прокурора відділу Львівської обласної прокуратури відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії.

При виході на пенсію стаж роботи позивача за вислугою років становив більше 20 років. 01.07.2012 року позивачу перераховано пенсію, як працівнику прокуратури, відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції станом на 01.10.2011 року в розмірі 80 % заробітної плати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи у перерахунку пенсії, діяв неправомірно, оскільки на час призначення пенсії позивача діяли норми Закону України «Про прокуратуру» про перерахунок пенсії, а прийняті зміни до законодавства стосуються осіб, яким пенсія призначається, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, норми Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії та не впливають на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу - липень 2011 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Положеннями ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" передбачалося, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Судом встановлено, що позивач працював в органах прокуратури та набув права на пенсійне забезпечення у 29.10.2001 року на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (в редакції, чинній на час набуття такого права).

Відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 13 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій проводився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч.18 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру").

Разом з тим, Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15 липня 2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру", згідно з Розділом ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 р.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (19.12.2016 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ).

Апеляційним судом встановлено, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (19.12.2016 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність, а тому підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відсутні.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідач діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України у сфері гарантій пенсійного забезпечення працівників прокуратури, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова задоволити.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року у справі № 463/671/17 скасувати та прийняти нову, відповідно до якої в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст судового рішення виготовлено 14.12.2017 року.