Справа № 576/1720/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 р. Справа № 576/1720/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Русанової В.Б.
Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.
за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12.10.2017р. по справі № 576/1720/17
за позовом ОСОБА_1
до Відділу ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради третя особа Глухівська міська рада
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії відділу ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради щодо відмови проведення реєстрації її місця проживання
- зобов`язати відповідача здійснити реєстрацію ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12.10. 2017 року в задоволені позову відмовлено.
ОСОБА_1 (далі позивач) , не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідач відмовив у проведенні реєстрації місця проживання з невстановлених законом підстав.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не вірно зазначено підставу відмови в реєстрації місця проживання, проте оскільки позивачем до заяви про реєстрацію місця проживання не було надано згоди власника, співвласника житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію, у відповідача були наявні підстави для відмови у реєстрації місця проживання.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду .
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією місця проживання або місця перебування особи, врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV. (далі Закон № 1382-IV)
Відповідно до ст. 2 Закону № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Статтею 3 Закону № 1382-IVвизначено, що «вільний вибір місця проживання чи перебування» - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; «місце проживання» - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; «реєстрація» - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Згідно ст. 6 Закону № 1382-IVгромадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації ( у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанція про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації, військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Забороняється вимагати для реєстрації місяця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.
Відповідно до ст. 9-1 Закону № 1382-IV орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо:особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.
Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.
Згідно ст. 10. Закону № 1382-IV правила реєстрації місця проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207 (далі Правила) для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:
1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;
2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання,
3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);
4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);
5) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.
Відповідно до п.11 Правил орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.
Колегія суддів зазначає, що Законом № 1382-IV та Правилами визначено вичерпний перелік необхідних документів для реєстрації місця проживання та заборонено вимагати для реєстрації подання особою інших документів.
Судом встановлено, що 20.04.2017р. позивачем разом із заявою про реєстрацію подано квитанцію про сплату адміністративного збору, ордер на житло № 24 від 07.01.1977р., згода ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_3 за договором від 24.03.2017р.
З наданого до суду копії ордеру № 24 вбачається. що він виданий на сім`ю з трьох осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 -син. Згідно відомостей Глухівського МС УДМС України в Сумській області ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-16,21-23). Доказів реєстрації в спірній квартирі ОСОБА_3 або інших, зазначених в ордері, судом не встановлено.
20.04.2017р. відповідачем прийнято рішення про відмову в реєстрації місця проживання з підстав наявності доручення міського голови № 5-Д від 31.03.2017р. (а.с.5)
Згідно доручення міського голови № 5-Д від 31.03.2017р. зазначено, що в зв`язку з розглядом цивільної справи в Глухівському міськрайонному суді щодо визнання ОСОБА_7 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 та наявності заочного рішення суду по справі № 576/1724/16-ц 2/576/491/16 від 14.12.2016р. , згідно якого ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право на користування вищезазначеним житловим приміщенням , та те що розгляд справи продовжуються, з метою забезпечення можливості виконання рішення суду, враховуючи, що дане приміщення є комунальною власністю територіальної громади міста, доручено відділу ведення Реєстру територіальної громади міської ради не вчиняти реєстраційні дії , а саме реєстрацію місця проживання жодних осіб за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.17)
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів зазначає, що законом встановлено підстави для відмови в реєстрації місця проживання, перелік яких є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.
Проте рішення відповідача - відділу ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради про відмову позивачу в реєстрації місця проживання, оформлене в заяві від 20.04.2017 року не містить законодавчо визначених підстав для відмови, передбачених Законом № № 1382-IV, а отже прийнято не в межах та не в спосіб встановлений законом.
Висновки суду першої інстанції, що наявності у відповідача підстав для відмови в реєстрації, оскільки позивачем надано не повний перелік документів, зокрема не надано згоди власника, співвласника житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію, колегія суддів вважає передчасними.
Так відповідачем відмовлено в реєстрації з підстав наявності доручення міського голови, а не з підстав надання не повного переліку документів, а отже суд при розгляді справи має перевірити правомірність прийнятого відповідачем рішення.
З огляду на встановлені обставини, суд приходить висновку, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає вимогам встановленим ч. 3 ст. 2 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не доведено, що при прийнятті оскаржуваного рішення він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, рішення відділу ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради від 20.04.2017р. про відмову позивачу в реєстрації місця проживання, прийнято не в межах та не в спосіб встановлений законом, є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію позивача за спірною адресою, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 11 Закону № 1382-IV орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Згідно п. 3 Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Відповідно до п. 8 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України Про адміністративні послуги.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Колегія суддів зазначає, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Натомість, зобов`язання відповідача вчинити зазначені дії є втручанням суду у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо розгляду заяви та питання прийняття чи не прийняття за наслідками її розгляду рішень віднесено до виключної компетенції органу, до якого її направлено, водночас суд не може підміняти державний орган та давати вказівки, які б свідчили про вирішення судом питань, які належать до виключної компетенції суб`єкта владних повноважень, а тому вищевказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Враховуючи те, що позивачу не було надано відповіді на його заяву у порядку передбаченому чинним законодавством, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необхідним вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в реєстрації місця проживання позивача та зобов`язання відповідача розглянути звернення позивача та надати відповідь відповідно до вимог чинного законодавства України.
Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.
Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні нею судові витрати в сумі 672,00 грн. з урахування частково задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12.10.2017р. по справі № 576/1720/17 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії відділу ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради щодо відмови проведення реєстрації місця проживання .
Зобов`язати відділ ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.04.2017р. про реєстрацію місця проживання.
В іншій частині в задоволені позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 672,00 грн. (шістсот сімдесят дві гривні)
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 18.12.2017 р.