Справа № 164/675/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11222/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Гулида Р.М. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. на постанову Маневицького районного суду Волинської обл. від 18.10.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. про скасування рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги та спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

06.04.2017р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати рішення відповідача ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. № 4891 від 22.02.2017р. про відмову в наданні державної соціальної допомоги її сімї як малозабезпеченій; зобовязати орган соціального захисту населення призначити її сімї як малозабезпеченій державну соціальну допомогу з моменту звернення із відповідною заявою, тобто, з січня 2017 року; стягнути з відповідача понесені судові витрати (а.с.2-3).

Постановою Маневицького районного суду Волинської обл. від 18.10.2017р. заявлений позов задоволено; скасовано рішення ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. № 4891 від 22.02.2017р. про відмову в наданні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сімї; зобовязано відповідача призначити ОСОБА_2 соціальну допомогу як малозабезпеченій сімї, з моменту звернення із відповідною заявою, тобто, з 17.01.2017р.; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. 640 грн. судового збору (а.с.80-81).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл., який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.85-87).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що згідно заяви і доданих до неї документів встановлено, що ОСОБА_2 протягом трьох місяців, що передували зверненню до відповідача, не працювала, через що прийнято спірне рішення про відмову у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям (у складі сімї є працездатна особа, що не здійснює догляду, яка не працювала три місяці, що передували зверненню).

Також представлений позивачем договір № 23-28/15-572 від 05.08.2016р. про надання послуг, укладений між нею та ПАТ «Волиньобленерго», вказує на те, що позивач є працездатною і впродовж трьох місяців перед звернення не працювала, що й було підставою для відмови у призначенні спірної допомоги.

Окрім цього, судом помилково стягнуто судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки такий звільнений від сплати судового збору.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, 17.01.2017р. позивач ОСОБА_2 звернулася до відповідача ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. із заявою про призначення соціальної допомоги малозабезпеченій сімї (а.с.21).

Серед доданих до вказаної заяви документів були довідка про склад сімї (а.с.22), декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (а.с.23), договір № 23-28/15-572 від 05.08.2016р. про надання послуг (а.с.24-25).

За результатами розгляду цих документів відповідачем прийнято рішення № 4891 від 22.02.2017р. про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї, оскільки у складі сімї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював три місяці, що передують зверненню (а.с.5).

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Зокрема, відповідно до ст.1 цього Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Згідно з ч.1 ст.7 вказаного Закону державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли, зокрема, працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

Статтею 4 зазначеного Закону передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затв. постановою КМ України № 250 від 24.02.2003р. (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин):

п.6 - для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення такі документи:

заяву;

документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї;

декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї);

довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

п.10 - соціальна допомога не призначається у разі, коли, зокрема, працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

Як слідує із змісту рішення ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. № 4891 від 22.02.2017р. про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї, причиною вказаної відмови є наявність у складі сімї працездатної особи - ОСОБА_2, що не здійснює догляду, яка не працює три місяці, що передують зверненню.

Разом з тим, на підтвердження своєї зайнятості позивачем подано договір № 23-28/15-572 від 05.08.2016р. про надання послуг, укладений між нею та ПАТ «Волиньобленерго».

В рамках вказаного цивільно-правового договору позивач отримувала протягом серпня грудня 2016 року відповідні доходи, що відображені у довідці ПАТ «Волиньобленерго» № 61 від 11.01.2017р. (а.с.40).

Нормами Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затв. постановою КМ України № 250 від 24.02.2003р., не розкрито поняття терміну «працездатні члени малозабезпеченої сім'ї, які не працюють».

Разом з тим, відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Пунктом 1 ст.4 цього Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Таким чином, до зайнятого населення відносяться особи, які працюють на підставі цивільно-правових угод.

Отже, оскільки позивачем представлено договір № 23-28/15-572 від 05.08.2016р. про надання послуг, укладений між нею та ПАТ «Волиньобленерго», із терміном дії до 31.12.2016р.; а також підтверджено отримання у вказаний період дії цього договору доходів, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не може вважатися працездатною особою, яка не працює протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги.

За таких умов суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, рішення ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. № 4891 від 22.02.2017р. про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї не ґрунтується на вимогах закону.

Також вищевказаними висновками повністю спростовуються твердження апелянта, які наведені в поданій апеляційній скарзі.

Колегія суддів підкреслює, що судом першої інстанції обраний вірний спосіб захисту прав позивача шляхом зобовязання відповідача призначити ОСОБА_2 соціальну допомогу як малозабезпеченій сімї, з моменту звернення із відповідною заявою, тобто, з 17.01.2017р.

При цьому враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Стосовно невірного стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. сплаченого позивачем судового збору колегія суддів враховує, що відповідно до п.19 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення.

Разом з тим, питання розподілу судових витрат врегульовано ч.1 ст.94 КАС України, відповідно до якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОСОБА_3 України «Про судовий збір» не містить будь-яких винятків із загального правила розподілу судових витрат, вказаних у ч.1 ст.94 КАС України.

Окрім цього, відповідно до ст.2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Крім того, ст.47 Бюджетного кодексу України передбачено, що відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. не надано доказів того, що воно не зареєстровано в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, що формується згідно з Порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1691 від 22.12.2011р.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови суду не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської обл. на постанову Маневицького районного суду Волинської обл. від 18.10.2017р. в адміністративній справі № 164/675/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6