Справа № 587/2902/17
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. Справа № 587/2902/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 на постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017р. по справі № 587/2902/17

за позовом Сумського прикордонного загону

до Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1

про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИЛА:

23.10.2017 року Сумський прикордонний загін (далі- позивач) звернувся до суду з позовом до громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просив суд примусово видворити з України відповідача.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року примусово видворено з України відповідача

Постанову звернуто до негайного виконання.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просить постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 жовтня 2017 року о 21 год. 05 хвилин відповідач був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від мобільної прикордонної застави "Суми" на відстані близько 18 км від державного кордону України в районі н.п. Стецьківка під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

В ході проведення перевірочних заходів відносно відповідача було встановлено факт відсутності інформації щодо нього в відомчих базах даних ДПС про здійснення перетинання державного кордону України встановленим порядком. Також було встановлено, що вказаний вище громадянин здійснив незаконний перетин державного кордону з Російської Федерації поза встановленими пунктами пропуску.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності законних підстав для примусового видворення за межі території України відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідача було затримано 21.10.2017 року о 21 год. 05 хв. на строк до 3 діб, з метою встановлення особи, у зв'язку із вчиненням правопорушення, передбаченого статтею 202 КУпАП, що оформлено протоколом про адміністративне затримання від 21.10.2017 року (а.с.6).

В листі від 21.10.2017 року № 27/10811 позивач повідомив посадових осіб Соціалістичної Республіки Вєтнам в Україні про затримання групи громадян Соціалістичної Республіки Вєтнам, зокрема, і відповідача, відсутність у затриманих осіб документів, що посвідчують особу, командування прикордонного загону. В листі позивач просив про надання документів, що посвідчують особу.

Відповідачем 22.10.2017 року було надано пояснення на ім'я начальника Сумського прикордонного загону, відповідно до якого 16.10.2017 року літаком прибув до м. Москва, де проживав з 16.10.2017 року по 19.10.2017 року разом із шістьма громадянами Вєтнаму. 19.10.2017 року відповідача з квартири, де він проживав, забрав невідомий чоловік, який посадив його до легкового автомобіля та повіз у невідомому напрямку. В подальшому 19.10.2017 року приблизно о 23 год. 00 хв. відповідача та інших громадян Вєтнаму висадили в польовій місцевості, де їх зустріли дві особи в масках на обличчі, забрали паспортні документи та жестом вказали напрямок руху до кордону з Україною. Приблизно через 30 хв. руху у вказаному напрямку пішки відповідача разом з іншими громадянами Вєтнаму посадили у човен, та, як йому в подальшому стало відомо, незаконно переправили через річку на територію України. Згодом відповідача разом з іншими громадянами Вєтнаму привезли до будинку в сільській місцевості, де вже також перебувало 6 невідомих відповідачеві громадян Вєтнаму. 21.10.2017 року відповідача без документів, що посвідчують особу, разом з іншими громадянами Вєтнаму затримали прикордонники.

22.10.2017 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Сумського прикордонного загону, було прийнято рішення про примусове повернення з України відповідача, та зобов'язано відповідача залишити територію України у термін до 24.10.2017 року (а.с.11).

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч. 1 ст. 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України (яка включена до КАС України на підставі Закону України від 19.05.2016 року № 1379-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції") встановлено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Водночас Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено також передачу з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства (реадмісію).

Частиною 1 ст. 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

27.09.2007 року між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам було підписано Угоду про реадмісію громадян обох держав, підписаної в м. Нью-Йорк 25 вересня 2007 року, яка була ратифікована Законом України від 03 вересня 2008 року N 359-VI.

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Згідно з п. 1-2 статті 1 Угоди на запит однієї Договірної Сторони інша Договірна Сторона здійснює реадмісію осіб, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, далі - осіб, які підлягають реадмісії.

Запитуюча Договірна Сторона негайно та без будь-яких спеціальних процедур здійснює реадмісію осіб, які підлягають реадмісії та які, відповідно до результатів перевірки компетентними органами, не є громадянами держави запитуваної Договірної Сторони або не відповідають вимогам, передбаченим у статті 2 цієї Угоди.

Відповідно до ст. 4 Угоди Запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації.

Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати.

Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

Матеріали справи свідчать, що відповідач був виявлений та затриманий після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

Законом України "Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію" від 05 червня 2013 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, підписану 22 жовтня 2012 року в Москві.

Частиною 1 ст. 3 вказаної Угоди компетентні органи держави запитуваної Сторони приймають на запит центрального компетентного органу держави запитуючої Сторони громадянина третьої держави або особу без громадянства, які перебувають на території держави запитуючої Сторони з порушенням законодавства цієї держави з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо надано докази того, що така особа: в'їхала на територію держави запитуючої Сторони безпосередньо з території держави запитуваної Сторони з порушенням законодавства держави запитуючої Сторони з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства; на момент направлення запиту про реадмісію має законні підстави для проживання на території держави запитуваної Сторони.

Порядок виконання реадмісії врегульований статтями 4-6 цієї Угоди та Виконавчим протоколом про порядок реалізації Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22.10.2012 року.

Згідно з пп. 1 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.6 ст.9 КАС України, якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, міждержавними Угодами передбачено застосування процедури реадмісії щодо всіх громадян обох держав, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території запитуючої держави.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки між Урядами України та Соціалістичної Республіки Вєтнам, а також між Урядами України та Російської Федерації укладені Угоди про реадмісію громадян обох держав, громадяни Республіки В'єтнам, які не мають законних підстав для перебування на території України, та прибули з території Російської Федерації, підлягають реадмісії відповідно до цих Угод, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення.

Колегія суддів зазначає, що відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та статтею 183-7 КАС України, як цього просив позивач, а за процедурою, визначеною статтею 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та вищезазначеною Угодою.

Позивачем встановлена законодавством процедура реадмісії не застосована.

В даному випадку позивач як суб'єкт владних повноважень не мав правових підстав для звернення до суду з даним позовом про примусове видворення відповідача, оскільки Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено іншу процедуру для видворення іноземця за межі території України, яка виключає звернення до суду.

Критерії протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень передбачені частиною 3 статті 2 КАС України.

Виходячи із викладених вище обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що позивачем прийнято необґрунтоване рішення, оскільки прийняте та вчинене не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017р. по справі № 587/2902/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Сумського прикордонного загону до Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бенедик А.П. Спаскін О.А.
Повний текст постанови виготовлений 18.12.2017 р.