Справа № 826/14484/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/14484/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КДД ІНЖИНІРИНГ»
до треті особи Державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві; Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в місті Києві
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КДД ІНЖИНІРИНГ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «КДД ІНЖИНІРИНГ») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), треті особи - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві; Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Булаєнко А.О. про відкриття виконавчого провадження від 27 жовтня 2017 року ВП 55010868;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Булаєнко А.О. про арешт коштів боржника від 30.10.2017 ВП №55010868;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Булаєнко А.О. про арешт майна боржника від 30.10.2017 ВП №55010868.

В судовому засіданні представники позивача Клименко Є.С., Овсій Д.Ю. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник третьої особи - Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції в місті Києві Руденко М.В. проти позову заперечував, про що подав письмові заперечення, позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Проти позову заперечує, про що подав письмові заперечення на позов. Вважає рішення відділу державної виконавчої служби законними, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача Клименка Є.С., представника третьої особи Кудрявцева О.В., вивчивши подані документи і матеріали позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 червня 2017 року Головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Голівець Д.П. прийнято постанову №63/17/10/26-24/2206/02/3, згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 4 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 1 515 600,00 грн.

Примірник постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 22 червня 2017 року №63/17/10/26-24/2206/02/3 було надіслано ТОВ «КДД ІНЖИНІРИНГ» рекомендованою поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення №Р490, що підтверджується фіскальним чеком ПАТ «УКПОШТА» від 23 червня 2017 року.

Вказану вище постанову отримав представник позивача 04 липня 2017 року, що підтверджується інформацією, яка міститься в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

27 жовтня 2017 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Булаєнком А.О. відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55010868, копії якої направлені стягувачу для відома, боржнику для виконання.

30 жовтня 2017 року відповідачем прийнято постанови про арешт коштів та майна боржника ВП №55010868.

Згідно з даними постанови про арешт коштів боржника від 30 жовтня 2017 року №ВП 55010868 відповідач постановив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках позивача, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору /основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1 667 411,00 грн.

Відповідно до постанови про арешт майна боржника від 30 жовтня 2017 року №ВП55010868 відповідач вирішив накласти арешт на все рухоме майно.

Не погоджуючись в вищевказаними постановами, позивач звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Щодо неправомірності винесення постанови від 27 жовтня 2017 року №55010868 про відкриття виконавчого провадження та постанов від 30 жовтня 2017 року про арешт коштів та майна боржника ВП №55010868.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 затверджено положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцією України (надалі - Положення) відповідно до п.1 даного положення Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до п.7 Положення, Державна архітектурно-будівельна інспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідальність юридичних осіб фізичних осіб-підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності регулюється Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Як вже зазначалося вище, керуючись Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», посадовою особою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Голівець Д.П. прийнято постанову №63/17/10/26-24/2206/02/3 від 22 червня 2017 року, згідно з якою позивача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 4 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 1 515 600,00 грн.

Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 №244, визначено процедуру накладення штрафів (далі по тексту Порядок №244).

Відповідно до п. 2 Порядку №244 справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю: 1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; 2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; 3) Держархбудінспекцією.

Накладати штраф від імені органів, визначених в абзацах другому - четвертому пункту 2, мають право: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» штраф підлягає сплаті у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення або надіслання постанови. Копія завіреного банком платіжного документа, що засвідчує факт сплати суми штрафу в повному обсязі, надсилається органу, яким накладено штраф.

У разі несплати штрафу в зазначений строк другий примірник постанови надсилається органу державної виконавчої служби для виконання постанови в примусовому порядку.

В пункті 30 Порядку №244 зазначено, що у разі несплати штрафу в установлений строк уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю надсилає другий примірник постанови про накладення штрафу до органу державної виконавчої служби для примусового виконання за адресою місцезнаходження (місця проживання, місця реєстрації), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у частині другій статті 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудування регулюється спеціальним для зазначеного кола правовідносин Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та встановлює строк пред'явлення до виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності тривалістю два роки, тобто встановлює іншу тривалість пред'явлення виконавчих документів, ніж це передбачає Закон України «Про виконавче провадження».

Так, п. 4 ч. 3 ст. 4 Закону України Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня її винесення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, оскільки постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №63/17/10/26-24/2206/02/3 винесено 22 червня 2017 року, то у відповідності до ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», строк пред'явлення вищевказаної постанови на примусове виконання закінчується 22 червня 2019 року, при цьому Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в місті Києві звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві 15 вересня 2017 року, тобто з дотриманням зазначеного строку.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Отже, беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що державний виконавець Булаєнко А.О. під час винесення оскаржуваних постанов діяв обґрунтовано та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому вказані постанови є законними та не підлягають скасуванню.

Стосовно обов'язку стягувача сплатити авансовий внесок та подати заяву про примусове виконання рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Оскільки Державна архітектурно-будівельна інспекція в місті Києві є центральним органом виконавчої влади та юридичною особою публічного права, має рахунки в органах Казначейства та фінансується за рахунок коштів державного бюджету, тому вона звільнена від сплати авансового внеску під час пред'явлення на примусове виконання постанови про накладення штрафу з правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 22 червня 2017 року №63/17/10/26-24/2206/02/3.

Крім того, твердження позивача, що у матеріалах виконавчого провадження відсутня заява про примусове виконання виконавчого документа є помилковим, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Крім того, відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5) заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Жодною нормою законодавства, в тому числі Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено форму заяви про відкриття виконавчого провадження, а вказані підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження не відповідають дійсності, оскільки заява про відкриття виконавчого провадження складається у довільній формі, містить інформаційний характер та не є виконавчим документом.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржено (шляхом подання позову) в Окружному адміністративному суді міста Києва постанови №63/17/10/26-24/2206/02/3, №64/17/10/26-25/2206/02/3 від 22.06.2017 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та наказ №142 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в місті Києві від 15.05.2017.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, судове рішення в адміністративній справі 826/9147/17 не прийнято, а тому суд відхиляє посилання позивача на наявність судового спору за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КДД ІНЖИНІРИНГ" до Головного управління ДФС у м. Києві, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІНВЕСТ-КАПІТАЛ", Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТОНОВИЧА 44", Головний інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу держаного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Голівець Д.П. про визнання протиправним дій, наказу та постанов про накладення штрафу.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови прийняті згідно вимог чинного законодавства, є законними та не підлягають скасуванню, а в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КДД ІНЖИНІРИНГ» відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко