Справа № 826/12505/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/12505/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві
доГоловного територіального управління юстиції у м. Києві
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі- ДПІ у Голосіївському районі, позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі - відповідач), в якій просить суд скасувати постанову від 13.09.2017р. ВП № 52283896 про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем вчиняються всі дії для добровільного виконання виконавчого листа № 826/23815/15 виданого 27.07.2016р. Окружним адміністративним судом міста Києва, а тому відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову від 13.09.2017р. ВП № 52283896 про накладення штрафу.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте в супровідному листі представник відповідача проти позову заперечив та надав копії матеріалів виконавчого провадження № 52283896.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд встановив наступне.

22.09.2016р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52283896 з примусового виконання виконавчого листа №826/23815/15 виданого 27.07.2016р. Окружним адміністративним судом міста Києва за яким зобов'язано ДПІ у Голосіївському районі врахувати в обліку декларацію ТОВ «Мегаполіс-2012» з податку на додану вартість за червень 2015 року (реєстраційний номер - ) датою її фактичного надходження - 03.07.2015р. та відобразити наведені в ній відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку ТОВ «Мегаполіс-2012» станом на 03.07.2015р.

У зв'язку із тим, що рішення суду в добровільному порядку виконано не було, відповідач виніс постанову про накладення штрафу та про стягнення виконавчого збору від 15.05.2017р. щодо Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві.

13.09.2017р. повторно винесена постанова про накладення штрафу на позивача у розмірі 10 200, 00 грн.

Листом від 29.09.2017р. № 2019/9/26-50-10 позивач повідомив Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про виконання постанови ОАС м.Києва від 29.03.2016р., з урахування ухвали КААС від 23.06.2016р. у справі 3 826/23815/15, з урахуванням наявних технічних можливостей, а саме шляхом зняття для декларації статусу «історія подання».

Позивач не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), котрі відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі ст.1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Юридичною підставою для прийняття вказаної вище постанови державний виконавець зазначає ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», а фактичною - невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії.

Згідно частини 1 та 2 розділу ІХ Інструкції з організації з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016р. №2832/5), виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Ч.1 ст.75 Закону № 1404-VIII, встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, у межах спірних правовідносин суду належить встановити факт не виконання боржником рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2016р. по справі №826/23815/15 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду та поважність причин такого невиконання.

Як вбачається з інформації, яка наявна в КП «ДСС», постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2015р. у справі №826/23815/15 за позовом ТОВ «Мегаполіс-2012» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративною суду від 23 червня 2016 року, позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Мегаполіс-2012» за червень 2015 року (реєстраційний номер - ), яка оформлена листом-повідомленням від 24.07.2015 року № 13162/10-26-50-28-02; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві врахувати в обліку декларацію ТОВ «Мегаполіс-2012» з податку на додану вартість за червень 2015 року (реєстраційний номер - ) датою її фактичного надходження - 03.07.2015р. та відобразити наведені в ній відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку ТОВ «Мегаполіс-2012» станом на 03.07.2015р.

17.10.2016р. ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва було відмовлено у задоволенні заяви Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про роз'яснення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2016р, на тій підставі, що судового рішення, яке є зрозумілим за змістом і не викликає неоднозначного тлумачення.

ДПІ у Голосіївському районі, не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2015р., ухвалу про відмову у роз'ясненні від 17.10.2016р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративною суду від 23 червня 2016 року у справі №826/23815/15 в частині задоволення адміністративного позову та просила зупинити виконання вказаних судових рішень до розгляду касаційної скарги Вищим адміністративним судом України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2017 року № 826/23815/15 (№К/800/19376/16) відмовлено у зупиненні виконання оскаржуваних судових рішень.

При цьому, як вбачається з листа №2019/9/26-50-10 від 29.09.2017р., Державна податкова інспекція у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві виконала постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2016р. у справі №826/23815/15 з урахуванням наявних технічних можливостей, а саме шляхом зняття для даної декларації статусу «історія подання».

Зокрема, ст. 49.13 Податкового Кодексу України, Наказу від 14.06.2012р. № 516 «Про затвердження Методичні рекомендації щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України» (що діяв до 04.08.2017р., надалі - Наказ 516), Наказу від 07.04.2016р. № 422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (надалі- Наказ 422), якщо за результатами судового або адміністративного оскарження платником податків дій службової (посадової) особи ОДПС щодо відмови у прийнятті податкової звітності задовольняються вимоги платника податків, то на підставі рішення суду, що набрало законної сили, або рішення органу ДПС про результати розгляду скарги в електронних базах податкової звітності для відповідної декларації скасовується статус «Не визнано як податкова декларація» та встановлюється діючий статус «Визнано як податкова декларація за рішенням суду» у день отримання підрозділом приймання та обробки податкової звітності рішення суду або рішення органу ДПС з введенням реєстраційних даних підстави (рішення - суду або рішення органу ДПС).

Також Наказом 422 визначено, що в ІКП платників податків відображаються лише відомості щодо сум податкових зобов'язань, які підлягають сплаті до бюджету, визначених самостійно платниками податків.

В засобах існуючого програмного продукту - ІС «Податковий Блок» зміну статусу податковим деклараціям на відповідний, згідно Наказу 516 та Наказу 422 не реалізовано, про що листами від 23.02.2016р. за № 880/8/26-50-08-02 та від 06.07.2016р. за № 3451/8/26-50-08-04 ДПІ повідомлено ГУ ДФС у м. Києві.

Тому, Постанову ОАС м. Києва від 29.03.2016 року у справі №826/23815/15 виконано Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві ще 14.02.2017р., а саме з урахуванням наявних технічних можливостей, шляхом зняття для даної декларації статусу «історія подання» у зв'язку з чим декларацію № визнано податковою звітністю датою її фактичного подання - 03.07.2015р., внаслідок чого наведені в ній відомості відображені у відповідних автоматизованих інформаційних системах, базах даних ДПІ.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова відповідача про накладення штрафу від 13.09.2017р. прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13.09.2017р. ВП № 52283896 про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій