Справа № 638/14809/17
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/638/746/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого - судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова, про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом в порядку адміністративного судочинства, в якому просить: зобовязати відповідача провести перерахунок призначеної позивачеві пенсії, починаючи з 07.09.2017 року, виходячи із 90 відсотків від середньої заробітної плати посади ( місячного заробітку) слідчого прокуратури району м. Харкова відповідної категорії працівників органів прокуратури згідно до постанови КМУ № 657 від 30.08.2017 2 Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо оплати праці працівників прокуратури та виплатити різницю в пенсії за минулий час.

В обґрунтування позовних вимог посилається, що звернувся до відповідача з вимогою перерахунку пенсії. проте йому було відмовлено.

Позивач в судове засідання не викликався, справа розглядається в порядку скороченого провадження.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова реорганізовано шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова з найменуванням Пенсійного фонду України, що утворюється - Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

На підставі викладеного, просимо замінити сторону відповідача з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова на Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Щодо виплати різниці пенсії за минулий час, за 12 місяців, то згідно до ч. 18 ст. 50- 1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789 від 05.11.1991 року, то ще Законом України № 76 від 28.12.2014 року частину 18 ст. 50-1 Закону №1789 викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Тобто, посилання позивача є безпідставними та необгрунтованими, оскільки навіть станом на 01.01.2015 року редакція ч.18 ст.50-1 на яку посилається позивач не існує.

07.09.2017 року позивач звернувся до управління з заявою про перерахунок пенсії. Довідки про заробітну плату не надано.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, до яких відноситься й управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією тазаконами України.

Статтями 10, 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статями 5, 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення, а саме призначення і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.01.2015 №41/26486, Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Згідно із п. 7 ч. 4 цього Положення призначають (здійснюють перерахунки) і виплачують пенсії управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об'єднані управління, які є юридичними особами.

Тобто функції Держави щодо призначення та виплати, перерахунків пенсій покладено на управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об'єднані управління.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Закон України від 02.03.2015 р. № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» набрав чинності з 1 квітня 2015 року.

Тобто, з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про прокуратуру", не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Оскільки Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року № 213 набрали чинності 01.06.2015 року, та станом на час звернення Позивача не визнанні у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України, не скасовані, то наданий час підстави для проведення перерахунку пенсії призначеної за нормами Закону України «Про прокуратуру» відсутні.

Така сама позиція підтверджується Ухвалою Вищого адміністративного суду від 07.04.2016 р. по справі 583/2219/15-а в якій чітко зазначено: « з 01.06.2015 року норми

Закону України «Про прокуратуру», в тому числі ті, що регулюють порядок здійснення перерахунку пенсій прокурорським працівникам, скасовано на підставі Закону №213-УІІІ, у зв'язку з чим підстави для проведення перерахунку пенсії позивача відсутні».

Водночас, позивач посилається на статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, а також просить здійснити перерахунок пенсії в розмірі 90 відсотків від розміру заробітної плати. Про те, Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року втратив чинність.

Відповідно до п.2. ст. 5 КАСУ Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Отже, посилання Позивача на вищезазначену норму закону є необгрунтованим.

На сьогоднішній день діє Закон України «Про прокуратуру» від 15.07.2015 року №

1697.

В частині 2 статті 86 чинного Закону України «Про прокуратуру» визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» від 30.08.2017 року № 657 не зобовязує проводити перерахунок призначених раніше пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, відповідно до ст. 5 та ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи та при вирішенні справи суд керується Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Разом з тим, Конституцією України єдиним органом законодавчої влади в Україні визнано парламент - Верховна Рада України (ст. 75). До повноважень Верховної Ради України віднесено прийняття законів (ст. 85), якими встановлюються форми і види пенсійного забезпечення (п. 6 ст. 92).

Також, Верховна Рада України забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - реалізує таку політику. Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20- рп/2011 визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громади та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Механізм реалізації соціально-економічних прав громадян може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, необхідності запобігання чи усунення загроз економічній безпеці держави.

Реалізуючі право на регулювання суспільних відносин у соціальній сфері, Державою

проводиться реформування пенсійної галузі, внаслідок якого і не перераховується пенсія Позивачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КАС України у разі виникнення сумніву щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Також зазначаємо, що Суд не вправі виконувати функції держави щодо встановлення умов реалізації права на пенсійне забезпечення. Застосування не чинних норм законодавства позбавляє Державу права встановлення умов реалізації передбачених конституцією прав громадян та законодавче регулювання суспільного життя.

Вищезазначені норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України неконституційними не визнані, а отже підлягають обовязковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України, то на даний час підстави для перерахунку пенсії Позивачу відсутні.

Разом з тим, така правова позиція підтверджується Вищім адміністративним судом в ухвалі від 07.04.2016 р. по справі 583/2219/15-а, в якій суд наголосив на чинності Закону України від 02.03.2015 р. № 213-УІІІ.

Отже, посилання позивача на статті 22,58 Конституції України є безпідставні, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. N 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дія нормативно- правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Виходячи зі змісту ст. 58 Конституції України та вищезазначеного роз'яснення наданого Конституційним судом України закон зворотної дії не має стосовно юридичної відповідальності особи за вчинене правопорушення, а правовідносини між Позивачем і Відповідачем це реалізація права на пенсійне забезпечення, гарантоване ст. 46 Конституції України.

Позивач посилається на ст. 22 Конституції України щодо неможливості звуження змісту та обсягу соціальних гарантій шляхом внесення змін до законодавства. Однак, змінами до пенсійного законодавства, Позивача не позбавлено права на пенсійне забезпечення. Право на пенсійне забезпечення, при виконанні інших умов законодавства, Позивач має. Обсяг прав передбачених ст. 46 Конституції України на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом не змінився, змінено умови реалізації даного права.

На підставі вищевикладеного, оскільки чинним законодавством не передбачено перерахунок пенсії управлінням ОСОБА_1 повідомлено листом про відсутність законних підстав щодо перерахунку пенсії вих.. № 260/К-11 від 26.09.2017 року. Відповідно до зазначеного, Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова діє в межах покладених повноважень та згідно чинного законодавства України і не порушило права та законні інтереси позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної вади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст. ст. 12, 41, 69, 70,71, 86, 158-163, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова, про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Штих Т.В.