Справа № 308/2078/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11550/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Середюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного Управління пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2017 року у справі № 308/2078/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного Управління пенсійного фонду України в Закарпатської області про визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ужгородського обєднаного Управління пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії, скасування розпорядження управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області № 144418 від 22.04.2015 року про перерахунок пенсії та зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 22.04.2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що позивач з 01.02.2001 року отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугою років у розмірі 2070,47 грн. Після призначення пенсії продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Після досянення пенсійного віку та за заявою позивача 14.08.2013 року управлінням ПФУ ОСОБА_2 призначено пенсію за віком. Однак при призначенні пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік в сумі 1197,91 гривень, а не показник середньої заробітної плати за 2013-2015 роки. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії задоволено частково.

Визнано дії Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Скасовано розпорядження Управління Пенсійного Фонду України в Ужгородському районі в Закарпатській області № 144418 від 22.04.2015 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1

Зобовязано Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 14.01.2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило Ужгородське обєднане Управління пенсійного фонду України Закарпатської області, яке покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що 14.08.2013 року позивачу призначено пенсію за віком, згідно з поданою заявою, після зняття з обліку з ГУПФУ за атестатом про призначення пенсії за Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що виплачувалась до 31.08.2013 року.

Згідно з п 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на іншій може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Відповідно до чинного законодавства право на пенсію за віком на загальних підставах позивач вже використав, коли йому було призначено пенсію за Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Так, при переведені на пенсії по віку згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до п. 3 ст. 45, застосовано показник середньої заробітної плати, який застосований при первинному призначенні пенсії. На підставі цього вважають дії відповідача правомірними.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач досяг пенсійного віку та за його заявою 14.08.2013 року управлінням ПФУ йому призначено пенсію за віком, згідно з вимогами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

14.08.2013 відповідно до атестату № 241 ОСОБА_1 припинено виплату пенсії через перехід на пенсію за іншим законом та призначено пенсію за віком в розмірі 4000,44 грн.

Відповідно до Розпорядження Управління № 144418 від 25.03.2015 року ОСОБА_1 перераховано розмір пенсії за віком та розмір пенсії склав 2196,55 грн.

11.11.2016 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив надати роз'яснення, щодо розрахунку призначеної йому пенсії.

Відповідач надав відповідь від 31.01.2017 року про те, що при призначенні пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік в сумі 1197,91 гривень, а не показник середньої заробітної плати за 2013-2015 роки, з посиланням на те, що позивач, до часу звернення за призначенням пенсії за віком, отримував пенсію, яку було призначено у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач вважає, що даний перерахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки він не звертався до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а просив призначити йому іншу пенсію за іншим Законом. Після перерахунку іншої пенсії за іншим Законом в 2015 році, відповідачем застосовано показник середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для розрахунку пенсії за 2007 рік.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи у перерахунку пенсії, діяв неправомірно, оскільки при призначенні пенсії за віком в 2013 році, необхідно було застосувати показники середньої заробітної плати за минулі три роки до призначення пенсії, а не показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях України за 2007 рік, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Водночас, статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема пунктом «б» частини першої цієї статті, передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням загального пенсійного віку та за наявності відповідного трудового стажу, яка, при цьому, призначається за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії за вислугою років продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії за вислугою років на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший й показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Крім того, після звільнення з Збройних сил України позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а тому, апеляційний суд зазначає, що при призначенні пенсії за віком відповідач неправомірно застосував показник заробітної плати за 2007 рік, тобто показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії - на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії за іншим законом.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 31 березня 2015 року та від 02 грудня 2015 року (справи №№21-612а14, 21-4123а15 відповідно).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідач, всупереч положень чинного законодавства України відмовив позивачу в проведенні перерахунку та виплаті пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 22.04.2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного Управління пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2017 року у справі № 308/2078/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено 14.12.2017 року.