Справа № 802/1003/17-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1003/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

13 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Державна судова адміністрація України, Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення суддівської винагороди,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Апеляційного суду Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Державна судова адміністрація України, Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення суддівської винагороди.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.07.2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. Разом з тим, до початку судового розгляду справи, позивач надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що Указом Президента України від 13.05.2004 року № 539/2004 ОСОБА_2 призначений на посаду судді Оратівського районного суду Вінницької області, Постановою Верховної Ради України "Про обрання суддів" від 05.08.2013 року № 453-VII - на посаду судді Апеляційного суду Вінницької області.

Наказом в.о. голови суду Апеляційного суду Вінницької області від 24.10.2013 року №176/2-06 позивач зарахований до штату суддів Апеляційного суду Вінницької області з 24.10.2013 року.

Відповідно до наказу в.о. голови суду Апеляційного суду Вінницької області № 177/2-06 ОСОБА_2 установлено з 24.10.2013 року щомісячну доплату за вислугу років за наявності стажу роботи більше 20 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу.

Наказом голови суду Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2017 року № 39/2-07к позивачу установлено з 03.05.2017 року щомісячну доплату за вислугу років за наявності стажу роботи більше 27 років у розмірі 60 відсотків посадового окладу.

Постановою Верховної Ради "Про звільнення суддів" від 22.09.2016 року № 1600-VIII суддю Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_2 звільнено у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу голови суду Апеляційного суду Вінницької області від 22.06.2017 року № 76/2-07к суддя ОСОБА_2 виведений зі штату суддів Апеляційного суду Вінницької області 22.06.2017.

Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахункових листів за 2017 рік в розрізі виплат позивача та штатного розпису на 2017 рік Апеляційного суду Вінницької області позивач отримав за період з січня по травень 2017 року суддівську винагороду, розраховану з розміру посадового окладу - 17 600 грн.

13.06.2017 року позивач звернувся до голови Апеляційного суду Вінницької області з заявою про перерахунок суддівської винагороди відповідно до вимог ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року з урахуванням ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року №1801-VIII, відповідно до якої розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 року становить 3200 гривень.

Листом від 22.06.2017 року № 59/17 позивачеві у задоволенні його заяви відмовлено з посиланням на приписи п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 1774-VIII від 06.12.2016 року щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Пунктом 7 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України визначено принцип збалансованості Державного бюджету України.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення статті 95 Конституції України, зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами та територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України.

Відповідно до правової позиції Конституційного суду України, викладеної в рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, передбачені законом соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Частиною 2 статті 130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402).

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону №1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону №1402, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас абзацом 1 статті 22 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Натомість пунктом 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41 - 45, ст.529; 2015 р., №№18 - 20, ст.132 із наступними змінами).

Так, згідно з ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі - Закон №2453) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

В розрізі здійсненого аналізу норм чинного законодавства, чітко вбачається, що посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання визначається відповідно до розміру визначено ч.3 ст.133 Закону №2453.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 призначений на посаду судді до набрання чинності Законом №1402 та не проходив кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), а відтак його посадовий оклад належить обраховувати з огляду на розмір, визначений ч. 3 ст.133 Закону №2453.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року встановлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200 гривень.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01.01ю2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 грн.

В даному випадку доцільним є врахування листа Апеляційного суду Вінницької області № 59/17 від 22.06.2017 року у якому зазначено, що пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Відтак, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано дійшов висновку про розподіл чисельності суддів в штатному розписі з 01.01.2017 року на три категорії, відповідно одна з яких - це судді, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання з посадовим окладом 16000 грн. для місцевих судів та 17 600 грн. для апеляційних судів.

Підсумовуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що у січні-травні 2017 року суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання відповідно до штатних розписів встановлено посадові оклади у розмірі 16000 грн.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що права апелянта ніяким чином не порушені, а відповідно і підстав для задоволення вимог апеляційної скарги на разі немає.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини та здійснений аналіз норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що Апеляційний суд Вінницької області при виплаті ОСОБА_2 суддівської винагороди діяв на підставі, в межах і спосіб передбачені Конституцією України та Законами України, оскільки у січні-травні 2017 року суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання відповідно до штатних розписів встановлено посадові оклади у розмірі 16000 грн.

Доводи позивача не спростовують правомірності рішення суду першої інстанції, а відтак останній правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.