Справа № 530/1120/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р.Справа № 530/1120/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Зіньківської міської ради Полтавської області на постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.11.2017р. по справі № 530/1120/17

за позовом ОСОБА_1

до Зіньківської міської ради Полтавської області , Виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області

про визнання неправомірним і скасуванння рішення, зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Зіньківської міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Зіньківської міської ради, в якому просив: визнати неправомірним і скасувати рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області від 18.07.2017 р. № 144 «Про утримання від знаття статусу службового житла щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, Полтавської області»; зобов'язати Зіньківську міську раду зняти з обліку з статусу службового житла, квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, Полтавської області, яку відповідно до ордеру № 53 серія МР від 13.08.2014 р. виданого Зінківською місткою радою Полтавської області було передано позивачу для користування, для подальшої її приватизації.

Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.11.2017 р. позов задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області щодо прийнятого рішення від 18.07.2017 р. № 144 «Про утримання від зняття статусу службового житла щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, Полтавської області; скасовано рішення виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області від 18.07.2017 р. № 144 «Про утримання від зняття статусу службового житла щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, Полтавської області; зобов'язано виконком Зіньківської міської ради Полтавської області зняти статус службового житла з квартири АДРЕСА_1, Полтавської області, квартиронаймачем якої є голова Зіньківського районного суду ОСОБА_1 з сім'єю в складі 4 осіб, відповідно до ордеру на службове житлове приміщення № 53 серії МР від 13.08.2014 р. виданого виконавчим комітетом Зіньківської міської ради Полтавської області та видати ордер на цю ж квартиру ОСОБА_1 з сім'єю в складі 4 осіб.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач - Зіньківська міська рада Полтавської області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.11.2017 р. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування», Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 13.03.2012 р. до теперішнього часу працює на посаді голови Зіньківського районного суду.

13.08.2014 р. рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради № 188 голові Зіньківського районного суду ОСОБА_1 надано службову квартиру № 11, яка знаходиться у АДРЕСА_1 загальною площею 69,4 кв.м. та видано ордер.

04.04.2017 р. та 17.07.2017 р. позивач звертався до міського голови Зіньківської міської ради Полтавської області з заявою про вирішення питання про виключення вищевказаної квартири з обліку службового житла та її подальшої приватизації.

Рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області № 144 від 18.07.2017 р. за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 вирішено утриматися від зняття статусу службового житла з цієї квартири.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням Зіньківської міської ради Полтавської області, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення необґрунтоване та прийнято з порушенням чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України., до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Колегія суддів вважає, що спір по даній справі не публічно-правовий, а виник із відносин, урегульованих нормами цивільного права, у зв'язку з чим, відповідно до вимог статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки права, що виникають із житлових відносин, підлягають захисту у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини», на думку колегії суддів, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла, у зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки ця норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Згідно до п. 1. ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку, а провадження у справі закривається з підстав встановлених п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.11.2017 р. скасувати, а провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу, що зазначений спір повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства України.

Керуючись ст. 157, ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Зіньківської міської ради Полтавської області задовольнити.

Постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.11.2017р. по справі № 530/1120/17 скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради Полтавської області , Виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання неправомірним і скасуванння рішення, зобов'язання вчинення дій закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 18.12.2017 р.