Справа № 815/2459/17
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2459/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю 3-ї особи Чорноморського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю 3-ї особи Чорноморського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, в якому просить стягнути на користь ОСОБА_1 з ГУНП в Одеської області середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 15.11.2016 року і по час фактичного поновлення на посаді - 23.03.2017 року.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 62-64).

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні (а.с. 65).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов до висновку про можливість розгляду заяви в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) була призначена на посаду слідчого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області з присвоєнням їй спеціального звання в порядку переатестування.

15 листопада 2016 року наказом №1435 о/с начальника ГУ НПУ в Одеській області ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого Чорноморського ВГІ Овідіопольського ВГІ ГУ НПУ в Одеській області за п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність).

17.02.2017 року Одеським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі № 815/6826/16 за позовом ОСОБА_1, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі: визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Одеській області № 1435 о/с від 15.11.2016 в частині звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність); поновлено майора поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області з 16.11.2016 року.

На підставі рішення суду, наказом начальника ГУ НПУ в Одеській області № 566 о/с від 23.03.2017 року скасовано пункт наказу №1435 о/с від 15 листопада 2016 року начальника ГУ НПУ в Одеській області в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 та її поновлено на посаді.

Як зазначає Позивач у позові, при подачі позову по справі № 815/6826/16 та винесення судового рішення не було відомо фактичну дату виконання судового рішення про поновлення її на посаді, тому не можливо було визначити період заборгованості за час вимушеного прогулу, а тому звернулась з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 17.02.2017року Одеським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі № 815/6826/16 за позовом ОСОБА_1, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Одеській області №1435о/с від 15.11.2016 в частині звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність) та поновлено майора поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області з 16.11.2016.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 року, апеляційну скаргу ГУНП в Одеській області повернуто апелянту за п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України.

Таким чином, рішення по справі набрало законної сили 27.09.2017 року.

Постанову від 17.02.2017р. у справі №815/6826/16 судом допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУ НПУ в Одеській області.

Судом встановлено, що на виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2017р. у справі №815/6826/16, наказом №566 о/с начальника ГУ НПУ в Одеській області від 23.03.2017 року скасовано пункт наказу №1435 о/с від 15 листопада 2016 року начальника ГУ НПУ в Одеській області в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 та її поновлено на посаді.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (ч. 1 ст. 255 КАС України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положенням ст. 43 Конституції України закріплено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на заробітну плату не нижчу ніж визначено законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право на оплату праці закріплено і в ст.ст. 44, 94, 115-117КЗпП України і в ст.ст. 21,22, 24 Закону України «Про оплату праці».

Право на оплату праці закріплено також і в ст.23 Загальної декларації прав людини, яка прийнята Генеральною асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вказана стаття Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Такий спосіб захисту як стягнення коштів із відповідача передбачений пунктом 4 частини 2 статті 162 КАС України та може бути застосований у випадках, прямо передбачених законом.

Згідно п. 3.5.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. № 499.

Згідно з п.1.7 Інструкції № 499 при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

В рішенні у справі «П'єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що він виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому б він перебував, якби не була порушена стаття 6 Конвенції, таким чином підкреслюючи верховенство обов'язку відновлення «status quo ante».

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства, або день поновлення позивача на роботі, та середньоденний заробіток позивача. Отже, суд визначає конкретну суму коштів, яка стягується з відповідача.

Згідно з пунктом 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час.

Відповідно до ч.3 п.32 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до п.2 Порядку, у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

З урахуванням того, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від від 17.02.2017р. у справі №815/6826/16 в частині поновлення позивача виконана шляхом прийняття наказу №566 о/с від 23.03.2017 року., суд дійшов висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що при несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Аналіз трудового законодавства і, зокрема, статті 236 КЗпП свідчить про те, що є обґрунтованими доводи Позивача, що працівник має право вимагати виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня, коли він фактично приступить до роботи.

Що стосується визначення розміру грошового забезпечення, то слід, звернутися до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, якою затверджено "Порядок обчислення середньої заробітної плати".

Відповідно до абз.3 п.2 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Розрахунок грошового забезпечення за час вимушеного прогулу судом здійснено наступним чином.

Позивач була звільнена з посади 15 листопада 2016 року. Грошове забезпечення ОСОБА_1, згідно довідки наданої УФЗБО ГУМВС України в Одеській області за вересень-жовтень 2016 року складає 15948,63грн. За 61 робочий день середньоденне грошове забезпечення складає 265,43 грн. (а.с. 39).

Період невиплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.11.2016 по 23.03.2017 складає 130 днів. Таким чином, сума середнього заробітку, яка підлягає до стягнення за час вимушеного прогулу з 15.11.2016 по 23.03.2017 становить - 130 х 265,43 = 34505,90 грн., яка підлягають стягненню з ГУНП в Одеській області.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного з 15.11.2016 по 23.03.2017 у розмірі 34505,90 грн. з ГУНП в Одеській області.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю 3-ї особи Чорноморського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7-9, 11, 71, 86, ч.6 ст.128, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю 3-ї особи Чорноморського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з 15.11.2016 по 23.03.2017 у сумі 34505,90 грн. (тридцять чотири тисячі п'ятсот п'ять гривень 90 копійок

Допустити негайне виконання постанови в частині стягнення ОСОБА_1 з 15 листопада 2016 року середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.