Справа № 813/3310/17
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року справа № 813/3310/17

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 19.09.2017 року №2061 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

Посилається на те, що згідно оскаржуваного наказу від 19.09.2017 року №2061 наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ПП «ОККО-Нафтопродукт» () з питань правомірності формування податкового кредиту та податкових зобовязань з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ «Домус Альянс» () з питань правильності обчислення та сплати акцизного податку при реалізації пального за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року. Позивач вважає зазначений наказ неправомірним, мотивуючи тим, що в запиті відповідача не міститься інформація щодо виявлення фактів відображення позивачем недостовірних даних у податкових деклараціях, поданих ПП «ОККО-Нафтопродукт», хоча це є обовязковою умовою для прийняття рішення про призначення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі підп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України. Таким чином, контролюючим органом не дотримано порядку прийняття спірного рішення. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, покликаючись на підстави, викладені у позовній заяві та наданих суду поясненнях, просять позов задовольнити.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що за результатами аналізу показників звітності РРО та показників розрахунків сум акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів до декларацій акцизного податку протягом 2015 року встановлено розбіжності між даними про обсяги реалізованих товарів ПП «ОККО-Нафтопродукт», у звязку із чим відповідач звернувся до позивача з письмовим запитом про подання інформації від 18.08.2017 року №43690/10/28-10-42-05-10. Проте відповіді на такий запит контролюючого органу платником податків ПП «ОККО-Нафтопродукт» не надано. Вказане і слугувало підставою для прийняття відповідачем спірного рішення від 19.09.2017 року №2061 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки». А тому, покликаючись на правомірність оскаржуваного наказу, наявність підстав для його видання та проведення перевірки, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просить відмовити в його задоволенні, посилається на підстави, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву та наданих суду поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Приватне підприємство «ОККО-Нафтопродукт» () зареєстроване, як юридична особа, 24.09.2009 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом економічної діяльності названого підприємства, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є роздрібна торгівля пальним.

23.08.2017 року на адресу позивача надійшов запит Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 18.08.2017 року №43690/10/28-10-42-05-10 «Про надання інформації та її документального підтвердження», в якому, із посиланням на підп.підп.16.1.5, 16.1.7 п.16.1 ст.16, підп.піда.20.1.2, 20.1.3, 20.1.7, 20.1.42 п.20.1 ст.20, підп.6 абз.3 п.73.3 ст.73, підп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, містилася вимога щодо надання обґрунтованих письмових пояснень щодо причин розбіжностей між даними звітності РРО (КОРО) та показників розрахунків сум акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (додаток 6) до декларацій акцизного податку протягом 2015 року, а також документальні підтвердження.

13.09.2017 року позивач надав відповідь на такий запит, згідно якої розбіжність по показниках декларацій з акцизного податку та звіту РРО зумовлена здійсненням підприємством як оподатковуваних, так і неоподатковуваних, акцизним податком операцій з використанням РРО на АЗС. Вказані пояснення обґрунтовані посиланням на норми, зокрема, розділу VІ Податкового кодексу України, що регулює порядок сплати акцизного податку та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

19.09.2017 року відповідач, з метою перевірки правильності обчислення та сплати акцизного податку при реалізації пального на підставі підп.20.1.4 п.20.1 ст.20, підп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями та інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на органи ДФС, керуючись п.78.4 ст.78 Податкового Кодексу України, видав наказ №2061 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» ПП «ОККО-Нафтопродукт».

Позивач вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оспорюваного наказу, а тому звернувся до суду з даним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Положеннями ст.21 Податкового кодексу України визначені обов'язки органів фіскальної служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, у т. ч. наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.

Згідно з п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підп.20.1.14 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючим органам надано право у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Наведений законодавчий припис кореспондується з положеннями п.73.3 ст.73 цього ж Кодексу, в силу якого контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

В силу вимог абз.абз.5, 7 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, платники податків та інші субєкти інформаційних відносин зобовязані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - пятим цього пункту, платник податків звільняється від обовязку надавати відповідь на такий запит.

Суд встановив, що відповідач просив позивача надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) щодо причин розбіжностей між даними звітності РРО (КОРО) та показників розрахунків сум акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (додаток 6) до декларацій акцизного податку протягом 2015 року. При цьому, в якості правових підстав для надіслання запиту контролюючий орган визначив таку підставу як: за результатами аналізу даних звітності РРО (КОРО) (інформацію наведено у додатку) та показників розрахунків сум акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (додаток 6) до декларацій акцизного податку протягом 2015 року по ПП «ОККО-Нафтопродукт» встановлено розбіжності.

Суд враховує, що вимога про надання відповідної інформації має визначати у запиті саме фактичні дані підстави, тобто наявність конкретних обставин, а не посилання на відповідні норми Податкового кодексу України. У разі наявності обставин для подання інформаційного запиту, що передбачені підп.1 та підп.3 абз.3 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, податковим органом має бути вказано в такому запиті які саме факти, що свідчать про порушення платником податків законодавства, виявлено податковим органом, в т.ч. із зазначенням інформації, яка це підтверджує, та/або інформації, що підтверджує недостовірність даних, що міститься в податкових деклараціях, поданих платником податків.

Без повідомлення вказаних фактів платник податків не в змозі надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Водночас, як видно зі змісту надісланого на адресу ПП «ОККО-Нафтопродукт» письмового запиту відповідача від 18.08.2017 року №43690/10/28-10-42-05-10, у такому не зазначено конкретної інформації в чому ж саме полягає порушення позивачем податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Не зазначеному у такому і інформації про те, в чому саме полягає недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях з акцизного податку та у якій конкретно декларації за 2015 рік встановлено виявлену невідповідність.

Окрім того, цей запит не містить посилання на підп.3 абз.3 підп.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, який є самостійною підставою для надіслання платнику податків письмового запиту про подання інформації.

Посилання у зазначеному запиті контролюючого органу на підп.6 абз.3 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України (згідно якого в якості підстави для надсилання платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин письмового запиту про подання інформації передбачено інші випадки, визначені цим Кодексом) не свідчить про належне виконання відповідачем вимог абз.2 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, оскільки відповідачем не доведено наявності будь-якого іншого випадку (підстави) для надсилання вказаного запиту, в розумінні п.6 абз.3 п.73.3 ст.73, з посиланням на конкретну норму цього Кодексу.

Таким чином, відповідачем не доведено та судом не встановлено наявність хоча б однієї з визначених п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України підстав для надіслання такого запиту платнику податків ПП «ОККО-Нафтопродукт».

За таких обставин, суд приходить висновку, що запит відповідача «Про надання інформації та її документального підтвердження» від 18.08.2017 року №43690/10/28-10-42-05-10 оформлено з порушенням законодавчо встановленого порядку, а тому позивач, з огляду на положення абз.7 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, звільнений від обов'язку надавати відповідь на вказаний запит.

Вказана правова позиція суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 23.02.2017 року у справі №К/800/25008/16.

В той же час, ненадання платником пояснень та їх документальних підтверджень у визначеному законом порядку є обставиною, з якою підп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України пов'язує здійснення документальної позапланової перевірки.

Так, за змістом підп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, який був правовою підставою для видання оспорюваного наказу №2061 від 19.09.2017 року, документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

З аналізу наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливу недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями у визначений законом строк. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Однак, у випадку, якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена. Встановлення законодавцем вказаного правила спрямоване на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.

В той же час, суб'єкт господарювання має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді. При цьому, право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 27.01.2015 року у справі №21-425а14 та від 16.02.2016 року у справі №21-2749а15, де вказано, що нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, недотримання відповідачем обов'язкових умов для проведення позапланової виїзної документальної перевірки дає підстави суду для висновку про необґрунтованість спірного наказу від 19.09.2017 року №2061 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» ПП «ОККО-Нафтопродукт» та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин, що передували прийняттю оскаржуваного наказу, з огляду на положення підп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, суд приходить висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів обґрунтованості свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне підтвердження. В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають задоволенню. А тому, спірне рішення слід скасувати як протиправне.

Водночас суд зауважує, що контролюючий орган не позбавлений права провести нову перевірку будь-якого виду (в тому числі документальну позапланову виїзну), але вже з дотриманням вимог наявності підстав та умов проведення такої.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 19 вересня 2017 року №2061 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту постанови складено в одному примірнику 14.12.2017 року.