Справа № 382/1448/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 382/1448/17 Головуючий у 1-й інстанції: Карпович В.Д.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА
Іменем України
14 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Ключковича В.Ю., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Яготинського районного суду Київської області від 29 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у якому просив: визнати неправомірним рішення Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 615/06-01 від 29 серпня 2017 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; визнати за позивачем право на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 30 травня 2017 року та зобов`язати відповідача призначити таку пенсію.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 29 вересня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням 3-ї категорії учасника ліквідації аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 .

Після досягнення 55-річного віку, 30.05.2017 позивач звернувся до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Разом із заявою позивачем було надано: копію паспорту та ідентифікаційного номеру; копію трудової книжки; копію посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС; копію військового квитка; копію протоколу; копію наказу №261-П від 22 .09.1986; копія наказу №255-П від 12.09.1986; копію довідки №241 К від 16.12.1992; копію довідки від 01.04.1991.

Рішенням Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 29 серпня 2017 року за № 615/06-01, позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії. в зв`язку з відсутністю первинних документів, що підтверджують статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що факт виконання позивачем робіт, які надають позивачу право на державну пенсію на пільгових умовах на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підтверджується належними і допустимими доказами, а тому відмова відповідача у призначенні пільгової пенсії е ґрунтується на вимогах Закону.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках, незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, працівники державних, громадських, інших установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менш, ніж 5 календарних днів, - передбачено зменшення пенсійного віку на 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів зменшення пенсійного віку на 8 років ; - які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році зменшення пенсійного віку на 5 років.

За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків

Згідно із ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 року зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» і «Постраждалий від Чорнобильської катастрофи» (категорії 1, 2, З серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абзаці першому пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 року № 135, з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 1 жовтня 1998 року не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року.

У розглядуваному випадку статус позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , яке перереєстроване відповідно до наведених вище вимог Порядку.

Окрім того, як видно із наказу директора Яготинської ПТФ за № 261-п від 22.09.1986 року, ОСОБА_1 разом із іншими водіями був відряджений в Чорнобильський район для перевезення техніки, терміном на 2 дні із 22.09 по 23.09.1986. Згідно з наказом директора Яготинської ПТФ за № 255-п від 12.09.1986 року, позивач разом із іншими водіями був відряджений в Чорнобильський район для перевезення майна переселенців, терміном із 13.09.1986 по 14.09.1986.

Ці ж відомості підтверджуються довідкою за підписом директора Яготинської ПТФ від 26.12.1992 за № 241, з якої видно, що ОСОБА_1 , який на час аварії на ЧАЕС працював водієм на автомашині КАМАЗ № 27-67 КХМ на Яготинській ПТФ, направлявся в зону відчуження для проведення робіт по евакуації майна в с. Стечанка Чорнобильського району Київської області із 13.09.1986 по 14.09.1986 (наказ № 255 від 12.09.1986) та із 22.09.1986 по 23.09.1986 (наказ № 261 від 22.09.1986).

Також у матеріалах міститься копія платіжної відомості.

Колегією суддів встановлено, що с. Стечанка Чорнобильського району Київської області внесено до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанови Верховної Ради Української PCP Про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, наявними у справі доказами підтверджується право позивача на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особи, яка працювала у зоні відчуження в період із 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року 4 календарні дні.

На думку колегії суддів, не ґрунтуються на вимогах закону посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що позивачем було надано не всі документи, визначені у Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846.

Так, у пп. 5 п. 2.1 Розділу ІІ названого Порядку № 22-1 зазначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи можуть бути: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи")

Отже, з огляду на зміст цієї норми, у ній передбачено альтернативний, а не виключний перелік документів, які можуть підтверджувати особливий статус особи і та обставина, що особою надано не всі передбачені у названому пункті документи, не є підставою для відмови у призначенні такій особі пільгової пенсії, якщо обставини, з якими закон пов`язує виникнення такого права, підтверджуються іншими вказаними у цій нормі документами.

Також колегія суддів відхиляє доводи управління ПФУ з приводу того, що довідка від 15.12.1992 № 236-К не є первинним документом та не підтверджує статусу позивача учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, оскільки не містить підстав її видачі.

Як випливає з опису документів, позивач, звертаючись до управління із заявою надав серед іншого копії документів: посвідчення, довідки №241-К від 16.12.1992; копію довідки від 01.04.1991, копію військового квитка; копію протоколу; копію наказу №261-П від 22 .09.1986; копія наказу №255-П від 12.09.1986.

Належності цих документів відповідачем не спростовано.

Крім того, Верховний Суд України у постановах від 21 листопада 2006 року, 04 вересня 2015 року (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону № 796-XII. Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Різного роду довідки про період роботи, проживання у зоні відчуження є лише підставами для визначення у встановленому законом порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вимагаючи надання довідок про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідач фактично створює умови для перевірки обставин, які вже встановлені при вирішенні питання щодо надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

При цьому, в силу вимог першої частини статті 244-2 КАС, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. пенсійний орган, як суб`єкт владних повноважень.

Отже, наведений висновок Верховного Суду України є обов`язковим для відповідача, як суб`єкта владних повноважень, який застосовує у своїй діяльності зазначені нормативно-правові акти.

З урахуванням наведених норм права та установлених обставин, колегія суддів вважає, що мотиви, наведені відповідачем у його рішенні про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку від 29.08.2017 є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а тому вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача у цій частині.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині про визнання за позивачем права на пільгову пенсію, колегія суддів вважає, що такий спосіб захисту прав не є належним способом захисту в порядку адміністративного судочинства у розумінні зокрема положень ч. 4 ст. 105, ч. 2 ст. 162 КАС України, а також зважаючи на приписи ч. 1 ст.1, ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, якими унормовано, що за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, кожна особа має право звернутися у порядку цивільного судочинства.

Іншими словами, такий спосіб захисту притаманний не публічно-правовому, а приватно-правовому спору.

У даному ж випадку, наявність у позивача права на пільгову пенсію правильно встановлено під час вирішення спору, про що зазначено у мотивувальній частині постанови, разом з тим, на думку колегії суддів, ефективним та достатнім способом захисту права позивача на пенсію у межах даної адміністративної справи є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання його призначити таку пенсію.

Таким чином, на підставі наведеного вище, у решті позов задоволенню не підлягає.

За правилами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції невірно вирішив справу в частині, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з ухваленням нової - про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Яготинського районного суду Київської області від 29 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 29 вересня 2017 року скасувати в частині задоволення позову про визнання за ОСОБА_1 права на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах.

Прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині постанову Яготинського районного суду Київської області від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяВ.Ю. Ключкович

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 18 грудня 2017 року