Справа № 344/8122/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11064/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2017 року у справі № 344/8122/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання відмови неправомірною та призначення пенсії,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача в призначенні йому пенсії за вислугу років у відповідності до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»; зобовязати відповідача призначити йому пенсію за вислугу років у відповідності до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» і виплачувати її з часу звернення до відповідача, тобто з 27.12.2016р.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2017 року позов задоволено; визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську в призначенні ОСОБА_1, пенсії за вислугою років у відповідності до п."е" ст.55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" неправомірною; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську призначити ОСОБА_1, пенсію за вислугою років у відповідності до п."е" ст.55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" і виплачувати йому з часу звернення до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську - 27 грудня 2016 року.

Не погодившись з даною постановою суду Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську оскаржило її подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Як на доводи апеляційної скарги покликається на, що згідно з поданими документами спеціальний стаж позивача становить 19 років 2 дні, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років. Не може бути враховано період роботи з 19.08.2004 року по 25.12.2016 року на посаді директора ТзОВ «Сеті» до стажу, який дає право на призаначення пенсії за вислугу років для працівників освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення передбаченого п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», такий стаж може бути зарахований тільки у аптеках, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації, проте акредитація ТзОВ «Сеті» не проводилась. Таким чином, на думку апелянта, у позивача відсутній спеціальний стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за вислугу років.

Позивач в запереченні на апеляційну скаргу вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції законною та просить залишити її без змін.

В судовому засіданні позивач проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач повідомлявся судом про час та місце розгляду, проте явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача та позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з трудової книжки позивача він в період з 19.08.2004 р. по 26.12. 2016 року працював на посаді директора аптеки ТзОВ «Сеті».

27.12.2016 року позивач досягнувши 56-річного віку та маючи трудовий стаж понад 31 рік роботи в фармацевтичній сфері, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську за призначенням пенсії за вислугою років у відповідності до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач листом № 1106/3 від 04.04.2017 року повідомив позивача про відмову позивачу у призначенні пенсії. Причиною відмови зазначено, що до стажу за вислугу років не зараховано період роботи з 19.08.2004 р. по 26.12.2016 року вважаючи, що він не надав сертифікати та документи щодо підтвердження акредитації фармацевтичного закладу аптеки ТзОВ «Сеті».

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що позивач має право на призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту населення при наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України незалежно від віку.

Згідно з Переліком до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях. Відповідно до примітки 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Визначення аптечного закладу наведено в статті 16 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з якою безпосередню охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я. Відповідно до частини другої цієї статті заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 765 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), державна акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання статусу закладу охорони здоров'я, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров'я.

Таким чином, аптека офіційно набуває статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота у аптеках, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази проходження ТзОВ «Сеті», де позивач працював у спірний період, проходження державної акредитації, а отже таке товариство не має офіційного визнання статусу закладу охорони здоров'я і робота в цьому закладі не може бути зарахована до спеціального стажу. Таким чином, робота у ТзОВ «Сеті» не може бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Відтак, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає, оскільки в нього відсутній достатній стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2013 року № 21-241а13.

Враховуючи наведене, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2017 року у справі № 344/8122/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 14.12.2017р.