Справа № 357/4277/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/4277/17 Головуючий у 1-й інстанції: Цуранов А.Ю., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Виконавчого комітету Тетіївської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Релігійної громади Свідків Єгови в місті Біла Церква Київської області, ОСОБА_3 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради, Виконавчого комітету Тетіївської міської ради Київської області про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії, -

ВСТАНОВИВ:

Релігійна громада Свідків Єгови в місті Біла Церква Київської області та ОСОБА_3 (далі - Позивачі) звернулися до суду із адміністративним позовом до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради, Виконавчого комітету Тетіївської міської ради Київської області (далі - Відповідачі) у якому просили:

1) визнати протиправним і скасувати припис спеціаліста Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.03.2017 року відносно Релігійної громади Свідків Єгови в м. Біла Церква Київської області;

2) визнати протиправною і скасувати постанову начальника Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 11.04.2017 року № 06-07/16 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в розмірі 144 000 грн.;

3) визнати протиправною і скасувати постанову начальника Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 11.04.2017 року № 06-07/17 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. відносно ОСОБА_3;

4) присудити позивачам здійснені ними документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2017 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Релігійній громаді Свідків Єгови в м. Біла Церква Київської області на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2012 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0827 гектарів за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.118-119).

Зазначена земельна ділянка відноситься до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Державного земельного кадастру про земельну ділянку та з Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 179249 (а.с.13-15, 120 на звороті).

15.01.2013 року Відділом містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури Тетіївської районної державної адміністрації наданий висновок «Про надання містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки та дозволу на будівництво культової споруди по АДРЕСА_1» в якому зазначено, що відділ не заперечує проти надання міськвиконкомом містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за даною адресою, та дозволу на будівництво культової споруди на власній земельній ділянці (а.с.17).

29.01.2013 року рішенням № 7 Виконавчого комітету Тетіївської міської ради зобов'язано релігійну громаду виготовити проектно-технічну документацію на будівництво культової споруди по АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.18).

Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в АДРЕСА_1 погоджені міським головою Майструк Р.В. та дійсні три роки, відповідно до 20.08.2016 року (Т.1 а.с.19-20).

16.09.2014 року та 01.03.2016 року Релігійною громадою Свідків Єгови в м. Біла Церква були зареєстровані в Державній архітектурно-будівельній інспекції у Київській області відповідні декларації про початок виконання будівельних робіт культової споруди «Зал Царства Свідків Єгови» по АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.21-22).

17.03.2017 року Відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким встановлено, що культова споруда «Зал Царства Свідків Єгови» збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети (Т.1 а.с.25).

Також, 17.03.2017 року спеціалістом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відносно Релігійної громади Свідків Єгови в м. Біла Церква Київської області з вимогою змінити цільове призначення земельної ділянки згідно вимог чинного законодавства до 31.12.2017 року (Т.1 а.с.8).

28.03.2017 року Відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради відносно Релігійної громади Свідків Єгови в м. Біла Церква складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та 11.04.2017 року начальником Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради винесено постанову № 06-07/16 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в розмірі 144 000 грн. на Релігійну громаду Свідків Єгови в м. Біла Церква Київської області (Т.1 а.с.9-10).

Також, 28.03.2017 року Відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради відносно ОСОБА_3, як керівника Релігійної громади Свідків Єгови в м. Біла Церква, складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову № 06-07/17 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. (Т.1 а.с.11-12).

Не погоджуючись з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.03.2017 року (далі по тексту - оскаржуваний припис), постановою № 06-07/16 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі по тексту - оскаржувана постанова № 06-07/16) та постановою № 06-07/17 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 (далі по тексту - оскаржувана постанова № 06-07/17), позивачі звернулися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які покладено в основу оскаржуваних рішень останнього, та доказів вчинення позивачами порушень чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Регулювання земельних відносин здійснюється Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямування на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі по тексту - Закон № 3038-VI) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності регулюється Законом України від 14.10.1994 № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі по тексту - Закон № 208/94-ВР) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень, відповідач дійшов висновку, що культова споруда «Зал Царства Свідків Єгови» побудована релігійною громадою в місті Тетіїв на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, чим порушено вимоги ч.2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI та ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Правовими положеннями ч.1 ст. 20 ЗК України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Таким чином, земельним законодавством чітко встановлено, що за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури здійснюється зміна цільового призначення земельних ділянок, тобто переведення земельної ділянки з однієї категорії, яка визначена ч. 1 ст. 19 ЗК України, в іншу.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Отже, зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (за виключенням земель сільськогосподарського призначення та земель оборони), здійснюється її власником самостійно.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо).

Єдину умову, яку встановлює ч.5 ст. 20 ЗК України при самостійному визначені виду використання земельної ділянки її власником/користувачем є дотримання вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, та необхідність урахування містобудівної документації та документації із землеустрою.

Тобто, обраний власником вид використання земельної ділянки не має виходити за межі певної категорії та має бути обраний з урахуванням містобудівної документації.

Земельним законодавством чітко визначено, які землі належать до тієї чи іншої категорії, та для чого вони можуть використовуватися.

Згідно із ст.38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 до земель житлової та громадської забудови належать наступні земельні ділянки: як для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); так і для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, тощо.

Тобто, землі житлової забудови, як і землі громадської забудови належать до однієї категорії земель - «землі житлової та громадської забудови» згідно п. «б» ч.1 ст. 19 Земельного кодексу України.

Також, із витягу із Державного земельного кадастру від 27.07.2012 вбачається, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить до категорії «землі житлової та громадської забудови» (а.с.14).

Наказу № 548 від 23.07.2010 року затверджено Класифікації видів цільового призначення земель, які розроблені на підставі ЗК України, Закону України «Про землеустрій» та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів.

Код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у државному земельному кадастрі (п.1.2 Наказу № 548 від 23.07.2010 року).

Так, на час придбання Релігійною громадою Свідків Єгови в місті Біла Церква Київської області зазначеної земельної ділянки вид її використання становив: для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (В.02.01). Обраний позивачем новий вид використання цієї ділянки: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (В.03.04), належить до тієї самої категорії - «землі житлової та громадської забудови».

З огляду на викладене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апелянтом не наведено жодних доказів того, що спірна земельна ділянка належить до категорії земель будь-якої іншої категорії земель, крім «землі житлової та громадської забудови», а тому доводи апелянта щодо нецільового використання земельної ділянки, а отже і відсутності у позивача права на її забудову є необґрунтованими.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника. Зміни до містобудівних умов та обмежень можуть вноситися тільки за згодою замовника (ч. 8 ст. 29 Закону № 3038-VI).

Згідно із п. 1.4, 2.4 «Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту», затвердженого 07.07.2011 року Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №109, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за №912/19650, чинність наданих містобудівних умов та обмежень не може бути зупинена у зв'язку з початком розроблення, внесення змін або оновлення містобудівної документації на місцевому рівні.

Розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Таким чином, з зазначених положень законодавства вбачається, що під час видачі замовнику містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки спеціальним уповноваженим органом містобудування та архітектури перевіряється відповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, та в разі такої невідповідності приймається рішення про відмови в їх наданні.

Разом з тим, ст. 39 ЗК України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Обов'язок, щодо визначення відповідності намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні згідно ч. 4 ст. 29 Закону № 3038-VI покладається на спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури.

В даному випадку, таким органом є Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради, який на виконання своїх повноважень видав позивачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки.

Тобто, в момент їх видачі спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури не було встановлено невідповідності намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: генеральному плану міста Тетіїв.

Також, в матеріалах справи не міститься, а відповідачами не надано, доказів порушення Релігійною громадою Свідків Єгови в місті Біла Церква Київської області містобудівних умов та обмежень відповідно до норм чинного законодавства.

Тобто, підстав для відмови позивачу у виданні містобудівних умов та обмежень не було, а отже будівництво культової будівлі по АДРЕСА_1 відповідає містобудівній документації на місцевому рівні - генеральному плану міста Тетіїв, що підтверджено апелянтом, як уповноваженим органом, під час видачі таких умов.

Щодо оскаржуваного припису та постанови № 06-07/16 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного припису та постанови № 06-07/16, відповідачем зазначено, що позивачем порушено ч.2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI.

Правовими положеннями ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI встановлено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Тобто, відповідно до елементу зазначеної правової норми, яка є нормою-приписом, відповідач мав скасувати зареєстровану декларацію позивача, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Між тим, Відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради не було вчинено дії, передбачені ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI, відтак зареєстрована декларація Релігійної громади Свідків Єгови в м. Біла Церква Київської області залишається чинною.

Отже, ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI носить правовий характер для уповноваженого органу містобудування та архітектури, яким в даному випадку є Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради.

Проте, ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI, не містить посилань на те, що суб'єкт містобудування, який є замовниками будівництва об'єкта (у разі провадження містобудівної діяльності), яким в даному випадку є Релігійна громада Свідків Єгови в м. Біла Церква Київської області, несе відповідальність у вигляді штрафу за певні правопорушення, які передбачені Законом України від 14.10.1994 № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Незважаючи на зазначене, начальником Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тетіївської міської ради винесено постанову № 06-07/16 від 11.04.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою Релігійну громада Свідків Єгови в м. Біла Церква Київської області визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону № 208/94-ВР та накладено штраф у розмірі 144 000, 00 грн.

В свою чергу, абз.4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону № 208/94-ВР передбачено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення:

4) виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації:

- на об'єктах III категорії складності - у розмірі дев'яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тобто, відповідно до вказаної правової норми, суб'єкт містобудування, який є замовником будівництва об'єкта, несе відповідальність у вигляді штрафу лише в двох випадках: якщо виконання будівельних робіт здійснювалося без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт або наведення недостовірних даних у зазначеній декларації.

В силу вимог ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що апелянтом ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, що позивачем виконувались будівельні роботи без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт або в декларації позивача наведені недостовірні дані.

Таким чином, оскаржуваний припис та постанови № 06-07/16 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, підлягає скасуванню постанова № 06-07/17 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. на ОСОБА_3, як керівника Релігійної громади Свідків Єгови в м. Біла Церква, передбаченого ч. 8 ст. 96 КУпАП, оскільки вона є похідною від постанови № 06-07/16, яка визнана судом протиправною та скасована.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Конвенція) встановлено, що високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції гарантує, що кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначені приписи Європейський суд з прав людини застосовує до спірних відносин із урахуванням принципу «правової впевненості», як складової частини концепції верховенства права, відповідно до якого особа вправі розумно очікувати стабільності у майбутньому правовідносин, які виникли на підставі рішення органу публічної влади.

Позивач є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1. Відповідачем, як спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури, відповідність наміру забудови земельної ділянки позивача містобудівній документації - генеральному плану міста Тетіїв підтверджено, шляхом надання містобудівних умов та обмежень.

Отже, на підставі викладеного, з урахуванням положень ст.ст. 19, 20, 38, 39 ЗК України у позивача виникло законне очікування щодо реальної можливості будівництва культової споруди на придбаній саме для цієї мети земельній ділянці.

За таких умов, право власності позивача на земельну ділянку та право вільного нею розпорядження та використання в рамках закону, в тому числі шляхом будівництва на ній незаборонених законом об'єктів нерухомості, зокрема, культової будівлі, гарантовано ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Крім того, питання про незаконність будівництва було порушено відповідачем лише через 4 роки та 2 місяці після надання містобудівних умов та обмежень.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість спірних припису та постанов, з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача ОСОБА_5 заявлено клопотання про компенсацію витрат останнього, що пов'язані з прибуттям до суду.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню оскільки, представником позивача ОСОБА_5 не підтверджено належними доказами проживання останнього у місті Львів. Також, заявником не надано суду апеляційної інстанції обґрунтувань необхідності переїзду останнього з населеного пункту Стрий до міста Києва.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тетіївської міської ради Київської області - залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова