Справа № 816/1434/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. Справа № 816/1434/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гонжак К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2017р. по справі № 816/1434/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області), в якому, з урахуванням уточнень, просив: (а.с.3-5, 36-37)

- визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, викладену у листі № 11256/6-17 від 02 серпня 2017 року, у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_1 4500,00 (чотири тисячі п'ятсот гривень) грн витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги вмотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на виноговлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області незважаючи на рішення суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2017р. по справі № 816/1434/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі (а.с.53-60)

Не погодившись із судовим рішенням, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2017р. по справі № 816/1434/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. (а.с.65-69)

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджено свідоцтвом серії УБД № 140241 (а.с.9).

21.02.2017 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.7, 31-32).

До клопотання позивач додав викопіювання з графічного матеріалу із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки та зазначенням її орієнтовного розміру (а.с.8, 33).

Крім того, у заяві було вказано, що своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням не скористався.

Листами ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 09.03.2017р. №2306/6-17 та від 13.04.2017 року №4004/6-17 ОСОБА_1 було повідомлено, що на обрану земельну ділянку ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вже було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншій особі - учаснику АТО. (а.с.10, 30)

Також, позивачу було повідомлено те, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 898 за окремими дорученнями Держгеокадастру в області резервуються земельні ділянки державної та комунальної власності, що перебувають у запасі, з метою відведення учасникам АТО та членам родин загиблих в АТО військовослужбовців. Відповідна інформація про земельні ділянки представлена у вигляді довідкових альбомів-атласів з картографічним матеріалом по окремих масивах/земельних ділянках у відповідних районах в розрізі сільських рад та міст обласного значення, що опубліковані на веб-сторінці Головного управління.

Постановою суду від 28.04.2017 року у справі № 816/517/17 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії: (а.с.46-48)

- визнано протиправною відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену у листі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 09.03.2017 року вих. № 2306/6-17;

- зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.02.2017 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання даного рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повторно переглянуто клопотання позивача, за результатами розгляду якого направлено лист-відповідь від 02.08.2017 року № 11256/6-17. (а.с.11, 28-29)

В даному листі зазначено, що в поданих ОСОБА_1 до клопотання графічних матеріалах з бажаним місцем розташування земельної ділянки зазначено три земельні ділянки. Крім того, орієнтовна площа зазначена у поданому клопотання 2,0 га, а на доданому графічному матеріалі масив позначений № 1 загальною площею 5,1173 га.

Також ГУ Держгеокадастру у Полтавській області запропонувало ОСОБА_1 уточнити місце розташування бажаної земельної ділянки та вжити відповідних заходів.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наведені відповідачем підстави відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаної ділянки, суперечать приписам Земельного кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Положеннями ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Відповідно до ч.1 ст.33 Земельного кодексу України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Положеннями ст.79 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до ст.81 Земельного кодексу України Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності: для ведення фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального дачного будівництва, для будівництва індивідуальних гаражів.

Положеннями п.«б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч.1 ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи наведені нормативно-правові акти, колегія суддів зазначає, що законодавством передбачений виключий перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем разом із клопотанням про надання дозволу на розробку такого проекту надано відповідачу копії графічних матеріалів, в яких зазначено бажане місцезнаходження земельної ділянки.

Проте листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 02.08.2017 року не було відмовлено позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а лише запропоновано визначити конкретну земельну ділянку, з метою вирішення його клопотання по суті, оскільки в поданих позивачем графічних матеріалах з бажаним місцем розташування земельної ділянки зазначено три земельні ділянки (а.с.28-29,33), тобто рішення по суті клопотання позивача не прийнято відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про скасування рішення відповідача про відмову в наданні дозволу та зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області не звернув увагу на те, що відповідачем фактично не було прийнято рішення про відмову надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому передчасно дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що оскільки клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 16.02.2017 року по суті не розглянуто та відповідне рішення не прийнято, зазначене клопотання підлягає розгляду відповідачем з урахування листа від 02.08.2017 року з прийняттям рішення у відповідності до вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог п.п.3 та 4 ч.1 ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасування з прийняттям нової постанови про часткове задоволення адміністративного

В задоволенні інших позовних вимог належить відмовити.

Враховуючи вищевказане керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2017р. по справі № 816/1434/17 - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 16.02.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 16.02.2017 року та прийняти рішення у відповідності до вимог части 7 статті 118 Земельного кодексу України .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.