Справа № 404/1670/17
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1670/17
Номер провадження 2-а/404/273/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

Кропивницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Позовні вимоги неодноразово уточнювалися, з урахуванням зави від 28.09.2017 року, позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, прийняту державним виконавцем Донцовою О.В. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 14.03.2017 року по ВП № 53561672 в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн.;

- забезпечити зупинення виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2017 року по ВП № 53561672;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, прийняту державним виконавцем Донцовою О.В. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 14.03.2017 року по ВП № 53561655 в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн.;

- забезпечити зупинення виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2017 року по ВП № 53561655;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, прийняту державним виконавцем Донцовою О.В. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 30.03.2017 року по ВП № 53561672;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, прийняту державним виконавцем Донцовою О.В. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 30.03.2017 року по ВП № 53561655.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в провадженні державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 знаходиться виконавчий лист про зобовязання Кіровоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити пенсію ОСОБА_2 за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ з 05.05.2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми заробітної плати та зобовязання Кіровоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області зарахувати ОСОБА_3 загальний стаж роботи, що дає право для призначення пенсії за вислугу 20 років для працівників органів прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року період роботи в державній податковій інспекції по Вільшанському району та державній податковій адміністрації з 15.11.1993 року по 10.03.1998 року терміном 4 роки 3 місяці 25 днів, часу роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 11.03.1998 року по 05.05.2016 року. Управління 15.11.2016 року отримало ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 року про повернення апеляційної скарги, а відтак того ж дня дізналося, що постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/3984/16-а набрала чинності 04.10.2016 року. Управління 17.11.2016 року виконало рішення суду по вказаній справі, що підтверджується протоколом № 2796 від 17.1.2016 року. Управлінням призначено пенсію за вислугою років та зараховано стаж, в звязку з чим підстави для стягнення виконавчого збору відсутні. Позивач стверджує, що державний виконавець не вчиняв жодних дій по виконанню даного рішення суду, управління дане рішення виконало добровільно в повному обсязі, але обставини по нарахуванню коштів не залежать від Управління, так як кошти позивач отримує від Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області. Про фактичне виконання рішення суду, самостійно Управлінням проінформовано державного виконавця. При цьому державний виконавець прийняв рішення про стягнення виконавчого збору по виконавчим провадженням. Позивач вважає, що при вчиненні даних дій відповідачем порушено законні інтереси Управління та діючі норми права.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила та просила відмовити у задоволенні позову, про що надала суду відповідні письмові заперечення. Заперечення мотивовані тим, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи. Вказана норма є імперативною, тобто категоричною, та не підлягає зміні адресатами. Таким чином, на підставі вищевикладеного 14.03.2017 року на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження, боржнику до виконання, а стягувачу для відома рекомендованою кореспонденцією. У зазначених постановах про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів та про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. 21.03.2017 року до Відділу надійшли листи Управління щодо виконання рішень по виконавчим провадженням. У звязку з чим, 30.03.2017 року на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Водночас державний виконавець стверджує, що державним виконавцем в ході виконання виконавчих документів постанови про стягнення виконавчого збору з боржника не виносились, так само як і не виносились постанови про стягнення витрат виконавчого провадження. Таким чином, відповідач вважає, що відновленню підлягають тільки порушені права, свободи чи інтереси, натомість в поданому адміністративному позові не зазначено в чому полягало порушення прав, свобод чи інтересів управління Пенсійного фонду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Кіровоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій задоволено повністю. Визнано протиправним дії та скасувано рішення № 2796 від 13.05.2016 року Кіровоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії за вислугою 20 років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. Зобовязано призначити пенсію ОСОБА_3 за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" від 12.07.2001 № 2663-111 з 05.05.2016р, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати. Зобовязано Кіровоградське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_3 загальний стаж роботи, що надає право для призначення пенсії за вислугу 20 років для працівників органів прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 період роботи в державній податковій інспекції по Вільшанському районі та державній податковій адміністраціях з 15.11.1993 р. по 10.03.1998р. терміном 4 роки 3 місяців 25 днів, часу роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 11.03.1998р. по 05.05.2016 року.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням Кіровоградським обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подано до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 року апеляційну скаргу Кіровоградського обєднаного Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повернуто (а.с. 39-40).

Таким чином, постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2016 року набрала законної сили 04.10.2016 року.

На виконання вищевказаного рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчі листи (а.с. 65-66, 85), які ОСОБА_3 разом із заявами від 10.03.2017 року (а.с. 51, 70) подала до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області для виконання.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 від 14.03.2017 року відкрито виконавче провадження № 53561672 з примусового виконання виконавчого листа № 404/3984/16-а, виданого 23.02.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про зобовязання призначити пенсію ОСОБА_3 за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ з 05.05.2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми заробітної плати (а.с. 8-9).

У вищевказаній постанові зазначено, що боржнику Кіровоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Також, згідно п. 3 постанови стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12800,00 грн.

Постанова від 14.03.2017 року по ВП № 53561672 направлена на адресу боржника 14.03.2017 року за вих. № 5553 (а.с. 7).

Також, 14.03.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53561655 з примусового виконання виконавчого листа № 404/3984/16-а, виданого 23.02.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про зобовязання Кіровоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області зарахувати ОСОБА_3 загальний стаж роботи, що надає право для призначення пенсії за вислугу 20 років для працівників органів прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року період роботи в державній податковій інспекції по Вільшанському району та державній податковій адміністрації з 15.11.1993 року по 10.03.1998 року терміном 4 роки 3 місяці 25 днів, часу роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 11.03.1998 року по 05.05.2016 року (а.с. 11-12).

В п. 2 вищевказаної постанови зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Також вказаною постановою стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12800,00 грн. (п. 3 постанови).

Постанова від 14.03.2017 року по ВП № 53561655 направлена на адресу боржника14.03.2017 року за вих. № 5551 (а.с. 10).

На адресу Відділу надійшов 21.03.2017 року лист Управління про фактичне виконання рішення суду по справі № 404/3984/16-а (а.с. 54, 73). В якості доказу до вказаного листа додано протокол № 2796 від 17.11.2016 року (а.с. 56, 75).

Державним виконавцем встановлено, що згідно витягу ЄДРОУ боржник по виконавчому провадженню Кіровоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області змінило назву на Кропивницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, в звязку з чим на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем по виконавчому провадженню № 53591672 та № 53561655 винесено постанови про зміну назви сторони виконавчого провадження від 30.03.2017 року (а.с. 58-59,78-79).

В ході примусового виконання рішення виникли витрати, повязані з організацією та проведення виконавчих дій, в звязку з чим по вищевказаним виконавчим провадженням 30.03.2017 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с. 61, 81-82).

Разом з тим, враховуючи повне фактичне виконання рішення згідно виконавчих документів, державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень № 53591672 та № 53561655 (а.с. 63-64, 84).

В силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5) стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження». Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

За змістом частини 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №440 з метою реалізації Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до вказаного Порядку виконанню підлягають рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчі листи № 404/3984/16-а, видані 23.02.2017 року на виконання постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2016 року містять вимоги зобов'язального та разового характеру виконання, а не про стягнення коштів (періодичних платежів), а тому, в цьому випадку положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» до спірних відносин не застосовуються та як наслідок до спірних відносин не застосовуються і положення пункту 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, згідно ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, при закінченні виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку фактичного виконання боржником в повному обсязі рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір з боржника не стягується.

Позивач зазначає, що рішення суду у справі № 404/3984/16-а, за яким Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчі листи, що були підставою для відкриття виконавчих проваджень № 53591672 та № 53561655, було виконано боржником до винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, про що державного виконавця було повідомлено листами від 20.03.2017 року.

В той же час, виконання боржником у добровільному порядку судового рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом не є підставою для скасування такої постанови, яка була винесена державним виконавцем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Таким чином, лише під час здійснення виконавчого провадження виконавець може проводити перевірку виконання боржником судового рішення. Проведення такої перевірки поза межами виконавчого провадження чинними нормами законодавства не передбачена.

Оскільки виконавчі листи у справі № 404/3984/16-а було пред'явлено до примусового виконання, 10.03.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області було правомірно винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 53591672 та № 53561655.

Відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору є процедурою, що організована державою з метою виконання судових рішень, у зв'язку з чим право на виконання рішення суду у процедурі виконавчого провадження є гарантією захисту інтересів стягувача та розглядається в контексті «права на справедливий суд», що передбачено положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, необхідно розглядати як невідємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів № 404/3984/16-а від 23.02.2017 року правомірні, державний виконавець діяв в спосіб і в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчих проваджень № 53591672 та № 53561655 від 14.03.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження прийнятих в межах виконавчих проваджень № 53591672 та № 53561655, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Частиною 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 05.10.2016) (далі - Інструкція № 512/5), визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції № 512/5 витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

В контексті положень п. 2 розділу VI Інструкції № 512/5 слід зазначити, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

В даному випадку, виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із повним фактичним виконанням судового рішення, а тому, державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

Зокрема, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 затверджено види та розміри витрат виконавчого провадження. Серед видів витрат виконавчого провадження виокремлюють, зокрема: виготовлення документів виконавчого провадження - папір; копіювання, друк документів; канцтовари (п. 1 розділу І), пересилання документів виконавчого провадження - конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку (п. 2 розділу І), плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" послуги за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (п. 9 розділу І), ін.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта". Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг. (розділу ІI наказу № 2830/5)

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.03.2017 року винесені під час здійснення виконавчих проваджень № 53591672 та № 53561655 прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 6,8,9,11,17, 71, 94, 159, 161, 162 КАС України, суд,-

П О С ТА Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4