Справа № 802/1796/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 грудня 2017 р. Справа № 802/1796/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

третьої особи: ОСОБА_4

представника третьої особи: ОСОБА_5

без участі представника відповідача 2 та третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області; Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області; треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6

про: скасування наказу та рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області; Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області; треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6 про скасування наказу та рішення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до протоколу загальних зборів СВК "Нове життя" ОСОБА_1 виділено в натурі нерухоме майно, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га на території Костянтинівської сільської ради Липовецького район Вінницької області.

Однак, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області громадянці ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка є частиною землі, що знаходиться під нерухомим майном позивача. Державним реєстратором Мізяківської сільської ради Калинівського району прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36505722, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_6

В зв'язку із чим позивач звернувся до суду із адміністративним позов та просить суд визнати протиправним та скасувати наказ №2-9340/15-17-сг від 28.07.2017 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36505722 від 07.08.2017, видане Мізяківською сільською радою Калинівського району.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача 1 щодо заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи та ОСОБА_4 також не погодились з мотивами адміністративного позову, просили відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача 2 та третя особа (ОСОБА_6А.) в судове засідання не з'явились, відповідно до заяв, що містяться в матеріалах справи висловили прохання про розгляд справи без їх участі. Згідно заяви ОСОБА_6 проти позову заперечує.

Суд, заслухавши пояснення учасників адміністративної справи, дослідивши надані сторонами докази та матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

30 грудня 2016 року згідно протоколу загальних зборів співвласників майна СВК «Нове життя» с. Чупринівка, виділено ОСОБА_1 в натурі нерухоме майно, зокрема, кам'яну будівлю-конюшню, будівлю молоко-блок та корівник №2, корівник №3, будівлю-ангару, дві силосні споруди, будівлю насосної станції, станція водопостачання та водонапірна башта.

20.02.2017 року вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

17 серпня 2017 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій обл. №2-9990/15-17- СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Костянтинівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області.

В свою чергу, наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07 жовтня 2016 року №2-13499/15-16-СГ надано дозвіл громадянці ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу), за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 052228200:05:000:1225.

28.07.2017 р. Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області винесено наказ за №2-9340/15-17-сг про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства. Надано у власність гр. ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,5000 га з кадастровим номером :05:000:1225 із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства.

07.08.2017 року державний реєстратор Мізяківської сільської ради Калинівського району, Вінницької області винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36505722, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_7 на земельну ділянку за кадастровий номер 052228200:05:000:1225.

Однак, позивач посилаючись на те, що вказана земельна ділянка площею 0,50 га, яка належить на праві власності ОСОБА_7 є частиною землі, на якій знаходиться будівля позивача, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1-3 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Отже, згідно з нормами Земельного кодексу України отримати земельну ділянку у власність із земель державної або комунальної власності можливо шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки або в порядку продажу, передбаченим вказаним Кодексом.

Положеннями ч.6 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 вказаного Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом "б" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Відтак, з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства випливає висновок, що бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовним розмірами зазначається заявником на фрагментах планово - картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Як слідує із наданих матеріалів ГУ Держгеокадастром у Вінницькій області, гр. ОСОБА_7 під час звернення із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення надала усі необхідні документи, зокрема документи щодо місця розташування об'єкта, які відповідають вимогам законодавства.

Враховуючи, що підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення документації не було, наказом від 07.10.2016 №2-13449/15-16-сг гр. ОСОБА_7 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Даний наказ позивачем не оскаржується.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЗУ "Про землеустрій" розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом.

В подальшому, відповідно до розробленого та поданого проекту землеустрою, який відповідав вимогам чинного законодавства, наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-9340/15-17-ст від 28.07.2017 року затверджено розроблений план землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Крім того, даним наказом надано у власність гр. ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,5000 га за кадастровим номером :05:000:1225 із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства (за кодом цільового призначення - 01.03).

Відтак, судом не установлено, що при розгляді питання затвердження проекту землеустрою та передачі спірної земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 відповідачем порушено положення Земельного кодексу України.

Суд звертає увагу, що гр. ОСОБА_7 отримала дозвіл на розробку документації із землеустрою 07.10.2016 року, а наказом від 28.07.2017 цей проект був затверджений та земельну ділянку передано у власність. Натомість, гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду надано відповідно до наказу №2-9990/15-17-сг від 17.08.2017, тобто після затвердження документації та передачі спірної земельної у власність ОСОБА_7

При цьому, слід зазначити, що рішенням виконавчого комітету Костянтинівської сільської від 27.01.2017 №3, нежитловим будівлям СВК "Нове життя", користувачем яких є ОСОБА_7 присвоєно поштову адресу с. Чупринівка, вул. Революційна, 55, за якою розміщено корівник №1, корівник №2, молокоблок.

Натомість, рішенням виконавчого комітету Костянтинівської сільської від 27.01.2017 №3, нежитловим будівлям СВК "Нове життя", користувачем яких є ОСОБА_1 присвоєно поштову адресу с. Чупринівка, вул. Революційна, 57, за якою розміщено корівник №2, молокоблок "А" - корівник №3, "Б" - ангар, "В" - насосна станція, "Г" - будівля конюшні.

Як на підставу для задоволення адміністративного позову, позивач вказує, що на земельній ділянці, яку передано у власність ОСОБА_6, розташовані будівлі, належні на праві власності позивачу. Відтак, відповідачем порушено положення ст. 377 ЦК відповідно до якої право на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю та споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, тому позивач оскаржує правомірність набуття права власності ОСОБА_6.

З даного приводу суд зазначає, що як слідує з матеріалів справи, дана земельна ділянка за договором дарування перейшла в приватну власність ОСОБА_4, про що 08.09.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державним реєстратором зроблено запис згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36988498 від 08.09.2017 про право власності за гр. ОСОБА_4

Далі, земельна ділянка за заявою ОСОБА_4 розділена на три окремих земельних ділянки, площами 0,1320га, 0,1698га, 0,1982га у межах згідно технічної документації. Відповідно земельним ділянкам присвоєно нові кадастрові номери :05:000:1229, :05:000:1230, :05:000:1231, які в подальшому були відчужені згідно договорів купівлі-продажу від 18.11.2017, що підтверджується відповідними доказами у справі.

Відповідно до рішення ВСУ від 11 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

До того ж аналогічна правова позиція вже була висловлена ОСОБА_8 Судом України у постанові від 25 травня 2016 року (№ 21-1204а16).

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Разом з тим, при зверненні до суду позивачу необхідно обрати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 КАС України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто адміністративний суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників процесу у сфері публічно-правових відносин.

Беручи до уваги те, що спірна дана земельна ділянка перейшла від ОСОБА_6 у власність ОСОБА_4, який в свою чергу розділив її та за окремими земельними ділянками відчужив за договорами купівлі-продажу, то суд вважає, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову, оскільки позивачем оскаржується наказ, який вичерпав свою дію після його реалізації.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36505722 від 07.08.2017, видане Мізяківською сільською радою Калинівського району, то суд зазначає, що вона є похідною від першої, а відтак не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст. 69 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна