Справа № 807/1137/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/2993/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Груп 2000» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Груп 2000» до Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «МП Груп 2000» звернулось до суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС, яким просило стягнути з Державного бюджету України суму на його користь надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 15149,10 грн. та мита у розмірі 6885,97 грн.

Ухвалою від 15.03.2016 року суд залучив до участі у справі у якості другого відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що ТзОВ «МП Груп 2000» у спірних випадках самостійно застосовувало метод визначення митної вартості товарів та самостійно визначало у наданих до митного органу митних деклараціях митну вартість товарів, а відповідач не приймав рішень про визначення митної вартості товарів і погодився з визначеною декларантом митною вартістю і методом її визначення. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам законодавства, а відповідно і підстав визнавати сплачені позивачем суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими. Також суд зазначив, що повернення надміру або помилково сплачених коштів з Державного бюджету можливе за наявності певних умов, зокрема, відсутності у платника податків податкового боргу. Однак суд встановив, що станом на 04.04.2016 року у ТзОВ «МП Груп 2000» був наявний податковий борг у загальному розмірі 102455,73 грн.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно встановив обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на підставі рішення Чопської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів від 14.06.2012 року № 305000003/2012/200201/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 14.06.2012 року № 305080000/2/00230 підприємство подало до митного органу для митного оформлення товару митну декларацію від 15.06.2012 року № 305080000/2012/010311, у якій зазначило скореговану митну вартість товару (за шостим (резервним) методом визначення митної вартості). В подальшому, беручи за основу дане рішення митного органу, з метою запобігання збитків, внаслідок затримки поставки товару, в результаті чергової відмови в митному оформленні, позивач подав до митного органу вантажно-митні декларації для митного оформлення ідентичного товару, визначивши митну вартість товару за резервним методом. Однак за результатами судового розгляду визнано протиправним та скасовано зазначені рішення Чопської митниці, а тому, на думку позивача, всі подальші митні платежі, обчислені з врахуванням вказаних рішень відповідача, є надмірно сплаченими і підлягають поверненню.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ТзОВ «МП Груп 2000» 09.06.2012 року з метою митного оформлення товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 20.12.2011 року № 01/2012, укладеним з ТзОВ «ЛЕЄР Баустоффе СК», в режимі «імпорт» подало Чопській митниці митну декларацію № 305080000/2012/009931 з вантажем цегла будівельна та документи, що підтверджували митну вартість товару. Під час здійснення митного оформлення, в результаті співставлення числового значення заявленої фактурної вартості товару з ціновою інформацією, розміщеною на офіційному сайті виробника товару, Чопською митницею було встановлено суттєві розбіжності в ціні. Так, вартість одиниці товару - цегла будівельна типу LEIERTHERM 38 NF - згідно інформації декларанта становила 0,57 євро/шт., а відповідно до інформації виробника, розміщеної у мережі Інтернет - 1,34 євро/шт.

14 червня 2012 року Чопська митниця прийняла рішення № 30500000/2012/200201/2 про коригування заявленої митної вартості товарів та картку відмови у митному оформленні товару № 305080000/2/00230.

На підставі вказаного рішення Чопської митниці ТзОВ «МП Груп 2000» подало до митного органу для митного оформлення товару митну декларацію від 15.06.2012 року № 305080000/2012/010311, у якій зазначило скореговану митну вартість товару (за шостим (резервним) методом визначення митної вартості, виходячи з ціни 1,34 євро за 1шт. цегли) та сплатило до державного бюджету податок на додану вартість і мито на загальну суму 3195,55 грн.

Також в подальшому для митного оформлення наступних партій того ж товару згідно з вантажними митними деклараціями № 305080000/2012/011000 від 23.06.2012 року, № 305080000/2012/011182 від 27.06.2012 року, № 305080000/2012/011325 від 30.06.2012 року, № 305080000/2012/012094 від 11.07.2012 року, № 305080000/2012/012095 від 11.07.2012 року, № 305080000/2012/012588 від 19.07.2012 року та № 305080000/2012/013142 від 27.07.2012 року, позивач визначав митну вартість товару з врахуванням скорегованої митним органом ціни, вказаної у зазначених рішеннях відповідача.

Водночас ТзОВ «МП Груп 2000» оскаржило рішення Чопської митниці від 14.06.2012 року № 30500000/2012/200201/2 про коригування заявленої митної вартості товарів та картку відмови у митному оформленні товару від 14.06.2012 року № 305080000/2/00230 до суду.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 23.04.2015 року, зазначені рішення митного органу було визнано протиправними та скасовано.

Посилаючись на вказані судові рішення ТзОВ «МП Груп 2000» звернулось до Закарпатської митниці ДФС (яка є правонаступником Чопської митниці) із заявою від 28.05.2015 року про повернення надміру сплачених коштів, внесених ним на рахунок митного органу, в розмірі 22035,07 грн., з яких податок на додану вартість 15149,10 грн. та мито 6885,97 грн., сплачених згідно із зазначеними вище вантажними митними деклараціями.

Однак листом від 05.06.2015 року № 07-70-03-2-25-39/4276 Закарпатська митниця ДФС відмовила позивачу у поверненні вказаних коштів, мотивуючи відмову тим, що відсутній причинно-наслідковий зв'язкою між рішенням від 14.06.2012 року № 30500000/2012/200201/2 про коригування митної вартості і карткою відмови від 14.06.2012 року № 305090000/2/00230 та сплатою митних платежів за зазначеними ним у заяві митними деклараціями, оскільки митну вартість по цих деклараціях декларант визначав самостійно. Також відповідач запропонував позивачу надати довідку з податкового органу за місцем реєстрації про відсутність податкового боргу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність такої відмови відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 Митного кодексу України (тут і далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) митна декларація - це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Частинами 1, 8 ст. 257 цього Кодексу передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення зокрема вносяться митна вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до ст. 49 цього Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 2 ст. 52 цього Кодексу дкларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

А згідно з ч. 1 ст. 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановив суд і не заперечують сторони у справі, митну вартість товару за вантажними митними деклараціями № 305080000/2012/011000 від 23.06.2012 року, № 305080000/2012/011182 від 27.06.2012 року, № 305080000/2012/011325 від 30.06.2012 року, № 305080000/2012/012094 від 11.07.2012 року, № 305080000/2012/012095 від 11.07.2012 року, № 305080000/2012/012588 від 19.07.2012 року та № 305080000/2012/013142 від 27.07.2012 року ТзОВ «МП Груп 2000» визначало самостійно, а митний орган не приймав жодних рішень про визначення (коригування) митної вартості товару по цих деклараціях.

Верховний Суд України у постанові від 25.11.2014 року у справі № 21-338а-14, в якій правовідносини були аналогічним тим, що й в адміністративній справі, що розглядається, висловив правову позицію, відповідно до якої декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу України, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими немає.

Доводи ТзОВ «МП Груп 2000» про те, що митну вартість ідентичних товарів за зазначеними вище вантажними митними деклараціями підприємство визначало з врахуванням рішення Чопської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів від 14.06.2012 року № 305000003/2012/200201/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 14.06.2012 року № 305080000/2/00230, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки визначення митним органом митної вартості певного товару не зобов'язує суб'єкта господарювання декларувати цю ж вартість у випадку подальшого ввезення такого товару, а також при кожному оформленні такого товару митна вартість визначається окремо і декларант на власний розсуд реалізує своє право на визначення митної вартості.

Враховуючи наведені вище обставини, норми законодавства та правову позицію Верховного Суду України колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам законодавства, а відповідно і підстав визнавати сплачені позивачем суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктами 43.1, 43.2 ст. 43 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Суд першої інстанції правильно вказав, що повернення надміру або помилково сплачених платником податків коштів з Державного бюджету можливе за наявності певних умов, зокрема, перешкодою для здійснення повернення платнику податку коштів з бюджету є наявність у такого платника податку податкового боргу.

Як встановив суд з роздруківки картки особового рахунку ТзОВ «МП Груп 2000», станом на 04.04.2016 року, тобто на час подання заяви про повернення спірних коштів, у позивача був наявний податковий борг в загальному розмірі 102455,73 грн.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Груп 2000» залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі № 807/1137/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Груп 2000» до Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький

Повний текст судового рішення виготовлено 18.12.2017 року