Справа № 588/1305/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р.Справа № 588/1305/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області на постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 07.11.2017р. по справі № 588/1305/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

08.10.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Тростянецького районного суду Сумської області з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області, в якій просив суд:

- визнати дії управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу неправомірними;

- визнати дії управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області щодо не зарахування страхового стажу ОСОБА_1 неправомірними;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Сумської області призначити та нарахувати пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах з дня досягнення ним 59 річного віку.

Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 07.11.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області призначити та нарахувати пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня подачі заяви, тобто з 21.04.2017 року.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив залишити позовну заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 14.12.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач, ОСОБА_1 з 04.11.1980 прийнятий на шахту «Комсомолець» виробничого об'єднання «Артемвугілля» учнем гірноробочого очисного забою з повним робочим днем в шахті, з 30.03.1981 року переведений гірноробочим очисного забою з повним робочим днем в шахті, та звільнений 04.05.1982 року по ст. 38 КЗпП УРСР за власним бажанням.

Листом від 30.12.2016 року № П/26 відповідач роз'яснив ОСОБА_1, що у записі № 14 щодо наказу про переведення на пільгову роботу № 151 від 30.03.1981 року у трудовій книжці є виправлення, що є недопустимим. Роз'яснено також необхідність особистого звернення до ДП «Артемвугілля» у м.Святогірськ для отримання уточнюючої пільговий характер роботи на шахті довідки відповідно до пункту 20 Порядку № 637, яке відповідно до наданого указаним підприємством листа від 10.11.2016 року після з'ясування всіх необхідних обставин роботи позивача на території, яка тимчасово непідконтрольна владі України може надати позивачу таку довідку .

Позивач 28.02.2017 року звертався до суду з адміністративним позовом до УПФ в якому просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах неправомірними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Сумської області призначити та нарахувати йому пенсію за віком на пільгових умовах з дня досягнення ним 59 річного віку.

Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 23.05.2017 позивачу було відмовлено у задоволенні його позову, поданого 28.02.17 до УПФ в Тростянецькому районі на тій підставі, що позивачем не була надана уточнююча довідка, що містить відомості про характер виконуваної ним роботи, зайнятість протягом повного робочого дня (тобто не менше 80 відсотків робочого часу), що складена за формою додатку № 5 до Порядку № 637, яка, як засвідчує лист від 25.10.2016 року № 25.10/4 може бути видана позивачу за умови особистого звернення ОСОБА_1 до ДП «Артемвугілля», а трудова книжка позивача таких відомостей не містить, а засвідчує лише факт прийняття, переведення та звільнення з роботи.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без задоволення, а постанова Тростянецького районного суду Сумської області - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

21.04.2017 року ОСОБА_1 надав до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України заяву та документи для призначення йому пільгової пенсії, що підтверджено розпискою-повідомленням. Як зазначено у розписці-повідомленні - у переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії указано обов'язок подати у строк до 20.07.2017 р. документи про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсії та довідки про стаж 01.07.90р.-30.12.90р., про стаж та встановлений мінімум в/днів 1991р.-2002р..

28.07.2017 року УПФ в Тростянецькому районі надало позивачу письмову відповідь про відмову в призначенні пільгової пенсії, оскільки на час звернення за пенсією у позивача відсутній необхідний загальний та пільговий стаж.

Позивач, не погодившись з вищевказаними діями відповідача, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб передбачений Конституцією України та Законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, ч. 2 ст. 6, статтею 8, ч. 2 ст. 19, статтями 22, 23, ч. 1 ст. 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як ст. 8 Конституції України, так і ст. 8 КАС України.

Згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з положеннями статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, пенсійне забезпечення громадян України, в т. ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, періоди роботи позивача на шахті "Комсомолець" виробничого об'єднання "Артемвугілля" з 04.11.1980 по 04.05.1982 підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці позивача.

Згідно частини першої статті 48 КЗпП України, статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Абзацом 7 пункту 20 вказаного Порядку зазначено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Довідкою про індивідуальні відомості про страховий стаж ПФУ позивача ОСОБА_1 встановлено, що його страховий стаж до 2000 року у Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соцстрахування не відображений.

Відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 841 від 27.08.2015 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях», на виконання Указу Президента України від 14.11.2014 № 875 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», з метою поліпшення суспільно-політичної та соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях, відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що є додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р з 28 листопада 2014 року було припинено виробничу та фінансово-господарську діяльність державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави (далі - підприємства), які знаходяться у зоні здійснення антитерористичної операції, до яких увійшло ДП «Артемвугілля».

ОСОБА_1 було надано відповідь з ДП «Артемвугілля» від 30.05.2017 на його звернення про те, що з 8 грудня 2014 ДП «Артемвугілля» змінило місцезнаходження з м.Горлівка на м.Слов'янськ, м.Святогірськ та було виготовлено нову печатку із зазначенням місцезнаходження - Донецька область, м.Слов'янськ, м.Святогірськ. Під час проведеної інвентаризації документів 06.01.2016 було встановлено, що за період роботи з дати державної реєстрації (19 лютого 2003) до зміни місцезнаходження підприємства (10 грудня 2014 )місцезнаходження документів (як на паперових, так і на електронних носіях) ДП «Артемвугілля» не встановлено, вільний доступ до них неможливий. В тому числі, але не виключно, відсутні: первинні документи, документи фінансово-господарської звітності, документи про трудові правовідносини, утому числі про умови та періоди роботи, оплату праці, проведення розрахунків, про встановлення тимчасової або стійкої втрати працездатності, про розслідування нещасних випадків та професійних захворювань на виробництві, документи, які були підставою для здійснення бухгалтерського та податкового обліку, технічні, гірничі, експертні документи, правовстановлюючі документи на нерухоме та рухоме майно, документи, які були підставою виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків підприємства, документи щодо взаємодії підприємства з органами державної влади, місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами. Печатки, штампи, бланки, які використовувалися у зазначений період також відсутні. Вказані документи знаходилися на зберіганні та у роботі у приміщенні ДП «Артемвугілля» в м.Горлівка, пр.Леніна,13, але доступ до приміщення неможливий у зв'язку з проведенням на території міста Горлівка антитерористичної операції. З огляду на вказані обставини, підприємство не має можливості до закінчення антитерористичної операції на території м.Горлівка Донецької області та звільнення адміністративних приміщень підприємства від незаконних озброєних формувань надати необхідні ОСОБА_1 відомості

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 р. № 254-VIII, Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджено особливий порядок місцевого самоврядування» від 17.03.2015 р. № 252-VIII, місто Горлівка Донецької області відноситься до окупованих населених пунктів.

Тобто підприємство, звідки відповідач пропонує позивачу взяти довідку про підтвердження пільгового стажу, розташоване в зоні проведення антитерористичної операції. Для отримання такої довідки позивачу треба буде переміститися на окуповану територію міста Горлівки Донецької області. Така вимога відповідача може поставити під загрозу забезпечення основних конституційних прав позивача.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дійсно передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Згідно частини четвертої статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII, перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію. Такий перелік затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р з подальшими змінами та доповненнями. До населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, віднесено в тому числі і м. Горлівка Донецької області, на території якого зареєстровано Шахту «Артемвугілля».

В Україні визнається та діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на які надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Таким чином, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти Європейського Суду з прав людини можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суду з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, дане твердження не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

При цьому слід враховувати, що позивач не має можливості отримати довідки про пільговий стаж роботи, оскільки архіви ДП «Артемвугілля» залишилися на тимчасово окупованій території м.Горлівки.

Вимагання у позивача надання уточнюючих довідок при наявності у нього належним чином підтвердженого стажу роботи згідно трудової книжки суперечить вимогам ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.10 Наказу Міністерства праці і соціальної України №383 від 18.11.2005 року, оскільки лише в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, визначаючі право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, такі вимоги, які є цілком виправданими в звичайній ситуації, оскільки формально вони базуються на положеннях п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. №637, та мають на меті підтвердження тривалості роботи на посадах і роботах, указаних в трудовій книжці, становлять дискримінаційне поводження по відношенню до осіб, які навіть теоретично не можуть надати такі документи, а отже за такого підходу автоматично позбавляються права на пенсійне забезпечення, передбаченого в ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів не вважає недопустимою перешкодою при прийнятті відомості про трудовий стаж позивача наявність виправлення у трудовій книжці позивача у записі №14, оскільки виправлення стосується номеру наказу, а не дати, зазначеної щодо періоду трудового стажу на підземних роботах (у шахті).

Отже, колегія суддів вважає, що відомості про пільговий трудовий стаж позивача щодо його зайнятості повний робочий день у шахті (на підземних роботах) у період із 04.11.1980 по 04.05.1982 можуть бути встановлені головним чином із записів у трудовій книжці.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень відповідача, ним не заперечується сам факт наявності у позивача страхового стажу 29 років 3 місяці 12 днів, в тому числі на підземній роботі 1 рік 6 місяців,а існує лише питання щодо підтвердження його страхового стажу архівними довідками.

Разом із тим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах не з дня досягнення позивачем 59 років, з дати звернення позивача із заявою про призначення йому пенсії та подачі документи до пенсійного органу- 21.04.2017 року.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Тростянецького районного суду Сумської області від 07.11.2017 року по справі № 588/1305/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 07.11.2017р. по справі № 588/1305/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 18.12.2017 р.