Справа № 813/2328/17
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Справа № 813/2328/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Хоми О.П.,

судді Грень Н.М.,

судді Кухар Н.А.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представників: позивача Непийводи Ю.В., відповідача Поповича Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про скасування дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі-відповідач, МОУ), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 24.07.2017, просить скасувати пункт 2 наказу №106КП від 02.06.2017 про оголошення начальнику відділу розквартирування військ і землекористування заступнику начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління полковнику ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення сувора догана.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що в порушення абзацу 2 підпункту 2.2 пункту 2 наказу МОУ від 15.03.2004 №82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» позивач під час проведення службового розслідування був позбавлений права надавати пояснення. У акті службового розслідування відсутня інформація стосовно того, які саме порушення вчинено ОСОБА_1 . Підставою для накладення дисциплінарного стягнення, на думку відповідача, стало недотримання позивачем пункту 2 функціональних обов`язків, затверджених 14.06.2016, які призвели до укладення з ПП «Інтертайле» додаткового договору оренди від 30.04.2015, що нанесло державному бюджету збитків на суму понад 250, 00 грн. На думку МОУ, ОСОБА_1 , виконуючи службові обов`язки в 2015 році, порушив функціональні обов`язки, що затверджені у червні 2016. Вказує на порушення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, протиправним є дисциплінарне стягнення за порушення військовослужбовцем обов`язків, які відповідно до вимог законодавства та нормативних документів МОУ покладено на інших осіб.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позов. Суть заперечень полягає у правомірності прийняття оскаржуваного наказу та застосованому дисциплінарному стягненні. Зазначив, службове розслідування проведено відповідно до Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 15.03.2004 №82. Службовим розслідуванням встановлено, що позивач, будучи посадовою службовою особовою, знав про порушення вимог чинного законодавства, що передували укладанню договору оренди, але не здійснив заходів щодо його дотримання. Дійсно, Західне ТКЕУ не уповноважене передавати в оренду та укладати договори оренди нерухомого майна. Однак укладанню договору оренди нерухомого майна нежитлового приміщення, будівлі №57 військового містечка № НОМЕР_1 , площею 541, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яке досліджувалось під час проведення службового розслідування, передувало ряд заходів, зокрема, оцінка вказаного нерухомого майна та проведення перемовин щодо продовження раніше укладеного договору. Додатково зазначив, що перед накладенням дисциплінарного стягнення заступником Міністра оборони України проведено бесіду з ОСОБА_1 , на якій позивачу було вказано на порушення, які були ним допущені під час виконання службових обов`язків. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Наказом МОУ №233 від 30.12.2013 полковник ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступник начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Пунктом 2 наказу МОУ від 02.06.2017 №106КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення сувора догана.

Із вказаним наказом позивач ознайомився 16.06.2017, що підтверджується його особистим підписом на долученій до матеріалів справи його копії.

Наказ від 02.06.2017 №106КП винесено за результатами службового розслідування, проведеного відповідно до наказу МОУ від 31.03.2017 №199 «Про призначення службового розслідування».

Одним із висновків, викладених в акті службового розслідування, є встановлення неналежного виконання своїх службових обов`язків посадовими особами КЕВ м. Львова під час укладення додаткового договору оренди з ПП «Інтертайле» від 30.04.2015 №7-4/2015/КЕВ до договору від 29.11.2004 №10, внаслідок чого неправомірно зменшено вартість орендованого майна на суму здійснених орендарем невід`ємних покращень та відповідно зменшено розмір орендної плати, внаслідок чого державному бюджету та квартирно-експлуатаційному відділу міста Львова завдано матеріальних збитків у розмірі 253 455, 44 грн.

Серед причин та умов правопорушення щодо зменшення оціночної вартості орендованого нерухомого майна вказано неналежне виконання службових обов`язків начальником відділу розквартирування військ і землекористування заступником начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління полковником ОСОБА_1 , яким в порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які зобов`язують неухильно виконувати закони України та службові обов`язки, доручених за посадою, пункту 2 функціональних обов`язків, затверджених 14.06.2016 начальником Західного ТКЕУ (в частині відповідальності за здійснення в установленому порядку заходів з оренди військового майна), не здійснено ефективних заходів щодо дотримання встановленого порядку укладення КЕВ м. Львова додаткового договору оренди від 29.11.2004 №10, а саме неправомірного зменшення комісією КЕВ м. Львова вартості орендованого майна під час здійснення його оцінки на суму здійснених орендарем поліпшень.

Згідно з наказом від 02.06.2017 №106КП, ОСОБА_1 оголошено сувору догану за порушення вимог абзаців другого та шостого статті 11, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині додержання законів України, вимог статутів Збройних сил України та за неналежне виконання службових обов`язків в частині порушення передачі в оренду та укладання договорів оренди військового нерухомого майна.

Предметом оскарження є пункт 2 наказу від 02.06.2017 №106КП в частині накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 .

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут).

Загальні обов`язки військовослужбовців визначені статтею 11 Статуту, серед яких:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок (абзац 2);

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно (абзац 6).

Згідно з статтею 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до пункту 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Порядок притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності визначено пунктами 83-95 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до пункту 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до пункту 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджена наказом МОУ від 15.03.2004 № 82, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за № 385/8984, (далі- Інструкція).

Пунктом 2.1. Інструкції визначено право осіб, які проводять службове розслідування:

отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки;

ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Водночас, відповідно до пункту 2.2. цієї Інструкції на посадових осіб Збройних Сил України покладено обов`язок надавати правдиві письмові пояснення по суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.

У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту (пункт 2.3).

Пунктом 5.3. Інструкції закріплено, що притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Пунктом 87 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Даючи оцінку оскаржуваному наказу в частині, яка стосується ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків при укладанні додаткового договору оренди з ПП «Інтертайле» від 30.04.2015 №7-4/2015/КЕВ до договору від 29.11.2004 №10.

Як вказано у акті службового розслідування, ОСОБА_1 був виконавцем листа від 17.03.2015 №303/23/1/902/321, скерованого за підписом тимчасово виконуючим обов`язки ЗТ КЕУ до начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України з проханням надати роз`яснення щодо можливості (законності) врахування вартості здійснених орендарем невід`ємних поліпшень орендованого нерухомого військового майна при проведенні розрахунку орендної плати у зв`язку з продовженням дії договору оренди нерухомого військового майна (стор.11 акту).

Крім цього, позивач в порушення пункту 2 функціональних обов`язків, затверджених 14.06.2016, не забезпечив здійснення в установленому порядку заходів щодо передачі в оренду військового майна КЕВ м. Львова (стор.15 акту).

Аналіз викладеної в акті службового розслідування інформації щодо ОСОБА_1 дає суду підстави стверджувати, що фактично позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за те, що він був виконавцем листа від 17.03.2015 №303/23/1/902/321.

Акт службового розслідування не містить будь-якої іншої інформації щодо дій чи бездіяльності ОСОБА_1 , пов`язаної із укладанням додаткового договору оренди з ПП «Інтертайле» від 30.04.2015 №7-4/2015/КЕВ.

Допитаний в якості свідка заступник начальника відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Західного територіального управління Військової служби правопорядку підполковник ОСОБА_2 , яким проводилось вказане службове розслідування, надав пояснення, аналогічні викладеним у акті службового розслідування. Зазначив, що не здійснення позивачем ефективних заходів щодо дотримання встановленого порядку укладання КЕВ м. Львова додаткового договору оренди від 30.04.2015 №7-4/2015/КЕВ полягало в тому, що лист №303/23/1/902/32 від 17.03.2015 (виконавцем якого був полковник ОСОБА_1 ) не було направлено до Головного КЕУ ЗС України та написаний формально з метою прикриття незаконної діяльності щодо укладання додаткового договору оренди від 30.04.2015 №7-4/2015/КЕВ. Ствердив, що ОСОБА_1 повинен був вжити заходів по відображенню у додатковому договорі вартості орендованого майна на суму здійснених орендарем невід`ємних покращень та відповідно збільшення розміру орендної плати.

Суд звертає увагу на те, що повідомлені свідком ОСОБА_2 факти не містяться ні в акті службового розслідування, ні у наказі від 02.06.2017 №106КП, тому такі можуть братись судом до уваги, оскільки суд не може собою підміняти відповідача.

На противагу викладеного, у матеріалах справи наявна копія реєстру №20 вихідної кореспонденції від 20.03.2015, яким підтверджується факт направлення спецзв`язком листа №303/23/1/902/32 від 17.03.2015.

Окрім того, ОСОБА_1 не підписував додатковий договір оренди від 30.04.2015 №7-4/2015/КЕВ, його прізвище відсутнє у документах, які передували укладенню цього договору та які є додатками до нього, він не був членом комісії по оцінці вартості нерухомого військового майна та не приймав участі у затвердженні оціночної вартості такого майна.

Станом на 2015 рік обов`язки ОСОБА_1 як начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступника начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління визначалися Функціональними обов`язками, затвердженими 15.01.2014, та полягали, зокрема, у координації дій органів розквартирування на місцях у сфері казармено-житлового забезпечення, раціонального використання земель та договірної роботи щодо оренд та реалізації майна.

Крім того, ОСОБА_1 був зобов`язаний:

- готувати пропозиції щодо подальшого використання вивільненого казармено-житлового фонду, комунальних споруд та передачі їх до сфери управління інших органів уповноважених управляти державним майном, комунальну власність, оренду відчуження;

- подавати пропозиції начальнику управління щодо розробки нормативно-правових актів, проектів наказів і директив Міністерства оборони України, удосконалення казармено - житлового фонду, земель та договірної роботи з питань орендних відносин, реалізації майна та з житлових питань у межах відповідальності територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Відповідно до пункту 1.2. Інструкції про організацію передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна, затвердженої наказом Міністра оборони України від 02.10.2010 №46 дозвіл орендодавцям на передачу в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна надається Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України (далі - Головне КЕУ), як органом військового управління, на підставі довіреності, виданої Міністерством оборони України начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (далі - начальник Головного КЕУ).

Водночас, відповідно розділів 7-8 на Територіальні КЕУ покладено обов`язок організації і контролю за здійсненням претензійно позовної роботи та звітність з оренди нерухомого майна.

Допитаний в якості свідка начальник Західного територіального КЕУ полковник ОСОБА_3 , пояснив, що до обов`язків позивача та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління входить лише перевірка документів, наданих при укладанні договору оренди нерухомого майна, тоді як прийняття самого рішення про укладення такого договору є виключним повноваженням Головного КЕУ.

Вказане в сукупності зумовлює висновок суду про те, що ОСОБА_1 не є посадовою особою, яка наділена повноваженнями по визначенню вартості орендованого майна та відповідно розміру орендної плати.

Посилання відповідача на порушення ОСОБА_1 пункту 2 функціональних обов`язків, затверджених начальником Західного ТКЕУ 14.06.2016, є безпідставним, оскільки станом на квітень 2015 року (дата укладення додаткового договору оренди), чинними були функціональні обов`язки, затверджені 15.01.2014.

Притягнення до відповідальності особи на підставі норм, які не діяли станом на час вчинення правопорушень, є протиправним.

З огляду на терміни застосування дисциплінарного стягнення, визначені пунктом 87 Дисциплінарного статуту, протиправним є застосування дисциплінарного стягнення в червні 2017 року за порушення, яке мало місце у квітні 2015 року.

Щодо тверджень позивача про те, що він був позбавлений права надавати пояснення під час проведення службового розслідування, то суд зазначає, що в матеріалах справи наявний аркуш співбесіди від 24.05.2017 з запереченнями на акт службового розслідування, проведеного відповідно до наказу МОУ від 31.03.2017 №199 «Про призначення службового розслідування».

Як зазначено в аркуші співбесіди від 24.05.2017, ОСОБА_1 просив врахувати вказані заперечення при прийнятті наказу за наслідками службового розслідування.

Водночас відповідачем не надано суду доказів того, що під час проведення службового розслідування було дотримано передбачене абзацом 2 підпункту 2.2 пункту 2 відповідної Інструкції право ОСОБА_1 давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами не подано належних доказів правомірності прийняття наказу від 02.06.2017 №106КП в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення суворої догани.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку наказу Міністерства оборони України від 02.06.2017 №106КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення суворої догани начальнику відділу розквартирування військ і землекористування заступнику начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління полковнику ОСОБА_1 , суд дійшов переконання, що такий не відповідає критеріям, встановленим частиною третьою статті 2 КАС України, тому його слід визнати протиправними і скасувати, задовольнивши позовні вимоги повністю.

Відповідно до пункту 12 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, такий фактично не сплачувався, тому відсутні підстави для вирішення питання щодо судових витрат відповідно до статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :
Позов задовольнити повністю.

Скасувати пункт 2 наказу Міністерства оборони України від 02.06.2017 №106КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» про оголошення суворої догани начальнику відділу розквартирування військ і землекористування заступнику начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління полковнику ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Хома О.П.

Суддя Грень Н.М.

Суддя Кухар Н.А.