Справа № 820/3326/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 р.Справа № 820/3326/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Зеленського В.В.
Суддів: П`янової Я.В. , Чалого І.С.
за участю секретаря судового засідання Городової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017р. по справі № 820/3326/17
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1 третя особа Військова частина НОМЕР_1
про визнання недійсним контракту, скасування наказу,
ВСТАНОВИЛА:
08.08.2017 року ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Військова частина НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати недійсним контракт від 23.05.2017 року, укладений між Міністерством оборони України в особі військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 та громадянином України (військовослужбовцем) ОСОБА_1 Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу;
- визнати протиправним та скасувати виданий на підставі зазначеного контракту пункт наказу в частині призначення позивача - з дня набрання законної сили судовим рішенням.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - військова частина НОМЕР_1 , про визнання недійсним контракту, скасування наказу відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 року скасувати та прийняти нову постанову суду, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на істотне порушення матеріального та процесуального права.
У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 14.12.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у травні 2017 року позивачеві було запропоновано укласти з Міністерством оборони України контракт для проходження військової служби у Збройних Силах України.
23 травня 2017 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 йому було надано бланк контракту, ознайомившись з умовами якого, ОСОБА_1 його підписав. При цьому другий примірник контракту позивач в цей день на руки він не отримував.
У липні 2017 року позивач був відряджений для проходження військової служби до Дніпропетровської області.
Позивачем зазначається, що за його запитом у липні 2017 року Куп`янським об`єднаним військовим комісаріатом його дружині було надано засвідчену копію примірника контракту, а згодом його матері оригінал контракту про проходження ним військової служби.
Позивач стверджує, що за результатами ознайомлення з вказаними документами він встановив, що умови, зазначені в цьому контракті, не відповідають умовам, які надавалися позивачеві при безпосередньому підписанні контракту, а саме: пункт 8 викладений у зовсім іншій редакції: « 8. Інші умови Контракту** 1. Готовий у разі необхідності не менше 1 (одного) року виконувати бойові (службові) завдання в зоні АТО».
Позивач зазначив, що при укладенні контракту будь-яких умов щодо обов`язку проходження служби в зоні АТО протягом 1 року не було, а пункт 8 містив інші умови.
Крім того, позивач зазначив, що на наданих копії та оригіналі контракту містяться підписи під пунктом 8 та пунктом 10, виконані не позивачем, а іншою особою.
З матеріалів справи вбачається, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.05.2017 №12-рс наказано відповідно до ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 18 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України з громадянами України, які добровільно вступають на військову службу, укласти контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, прийняти на військову службу за контрактом осіб рядового складу, присвоїти особистий номер за ідентифікаційним номером фізичної особи та призначити солдата запасу ОСОБА_1 оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Куп`янського об`єднаного міського військового комісаріату Харківської області, ВОС-600543А.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 26.05.2017 № 75, наказано вважати такими, що прибув і приступив до виконання своїх посадових обов`язків: 25 травня 2017 року солдата ОСОБА_1 , який прийнятий на військову службу за контрактом осіб рядового складу відповідно до статей 19, 20 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та пункту 18 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 травня 2017 року № 12-рс. Із зазначеним наказом позивач був ознайомлений 26.05.2017, що підтверджується його власним підписом на зворотній сторінці наказу.
З пояснень позивача вбачається, що із зазначеними наказами він був ознайомлений, коли приступав до виконання обов`язків за контрактом.
Приймаючи рішення відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з немає законних підстав для визнання укладеного контракту недійсним.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ(далі по тексту - Закон № 2232).
За змістом ч.1 ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Види військової служби визначені частиною 6 цієї ж статті, серед яких, військова служба за контрактом осіб рядового складу.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2232 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 2232 на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби, зокрема, військовослужбовці, які проходять строкову військову службу або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, особи рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту, військовозобов`язані, резервісти, які не мають військових звань офіцерського складу, та жінки з відповідною освітою та спеціальною підготовкою віком від 18 до 40 років - на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.
Порядок, умови, особливості проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі по тексту - Положення № 1153/2008).
Згідно вимог абз.2 п.15 вказаного Положення контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.
За правилами п.23 цього Положення строк контракту про проходження військової служби обчислюється з дня набрання ним чинності.
Контракт про проходження військової служби набирає чинності із громадянами призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкову військову службу, військовозобов`язаними, а також жінками, які не мають військових звань офіцерського складу, прийнятими на військову службу за контрактом, - з дня зарахування до списків особового складу військової частини.
Відповідно до абз.1, 2 п.26 вищевказаного Положення контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракту. Підпис посадової особи скріплюється відповідною гербовою печаткою. Один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця.
За змістом абз.3 п.26 Положення контракт про проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування особи до списків особового складу ЗС України та призначення її на відповідну посаду чи продовження військової служби.
Отже, датою укладення контракту з позивачем є дата зарахування його до списків особового складу військової частини, про що позивачу було достеменно відомо. При цьому відсутність відповідного запису у першому і другому примірниках контракту про дату набрання ним чинності не впливає на чинність такого контракту.
Таким чином, укладення контракту про проходження професійної військової служби проходить декілька стадій, а саме:
- узгодження волі сторін, яка характеризується добровільністю вступу на професійну військову службу (суб`єктивна сторона). Відсутність волі не породжує військово-службових відносин;
- волевиявлення, тобто підпис контракту і тим самим надання узгодженій волі зовнішнього виразу (об`єктивна сторона). Волевиявленню передує перевірка відповідності громадянина (військовослужбовця) вимогам, встановленим для вступу на професійну військову службу за контрактом.
Аналізуючи вищезазначені норми можна зробити висновки, що форма контракту про проходження військової служби є затвердженою та не може змінюватися в частині затверджених положень на розсуд сторін.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем не заперечується факт того, що він дійсно виявив бажання проходити військову службу та здійснив для цього всі необхідні дії, а саме надав необхідні для укладення контракту документи, пройшов медичне обстеження та підписав контракт.
З письмових пояснень начальника відділення комплектування капітана ОСОБА_3 , які надані на ім`я військового комісару Куп`янського ОМВК ОСОБА_4 , в яких ОСОБА_3 вбачається, що у квітні 2017 року до комісара звернувся ОСОБА_1 з проханням щодо прийняття його на службу за контрактом. Після дозволу комісару ОСОБА_3 було доручено сформувати особову справу ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_1 пройшов медичну комісію, надав необхідні документи для формування особової справи. Після формування особової справи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прибули до Харківського обласного військового комісаріату для проведення співбесіди. ОСОБА_1 було надано 2 екземпляри контракту для ознайомлення, після чого ОСОБА_1 повернув підписані з його боку бланки контракту. Чий підпис стоїть на контракті ОСОБА_3 не відомо, оскільки він не був присутній під час підписання контракту. Оформленням цього контракту займався т.в.о. начальника відділення офіцерів запасу і кадрів, старший лейтенант ОСОБА_5 .
Отже, колегія суддів вважає, що позивач добровільно вступив на професійну військову службу шляхом укладання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Щодо посилань позивача, що працівники військкомату обіцяли, що проходити службу він буде у Куп`янському об`єднаному міському військовому комісаріаті, колегія суддів зазначає наступне.
Аналізуючи нормативно-правові акти з питань проходження військової служби, а саме: Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженій Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 р. за № 438/16454 та інші, колегія суддів зазначає, що в них відсутні будь-які заборони на переведення, переміщення чи відрядження позивача до іншої військової частини у період проходження військової служби, а тому і відсутнє таке положення у контракті.
Також положення контракту про проходження позивачем військової служби, яке міститься в п.8, щодо готовності у разі необхідності не менше 1 (одного) року виконувати бойові (службові) завдання в зоні АТО не протирічить вказаним нормативно-правовим актам, через що не може бути підставою для визнання укладеного контракту недійсним.
Стосовно посилання позивача на той факт, що підписи у контракті виконані не ним, а іншою особою, колегія суддів зазначає наступне.
Встановлення факту підроблення документів належить до компетенції не адміністративного, а кримінального суду. Однак позивач з цього приводу самостійно до правоохоронних органів не звертався, посилаючись на небажання загострювати конфліктну ситуацію
Судом першої інстанції за результатами розгляду клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи було направлено заяву позивача, як повідомлення про кримінальне правопорушення, до Головного управління НП в Харківській області, - для вирішення у відповідності до вимог чинного законодавства.
Якщо факт підроблення документів знайде своє відображення у вироку, це в свою чергу, може слугувати підставою для звернення позивача з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 року по справі № 820/3326/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017р. по справі № 820/3326/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді П`янова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 18.12.2017 р.