Справа № 823/1036/17     
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 823/1036/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Самойлюк Г.П., суддів Іванова Е.А., Тарасишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста Управління державної служби України з безпеки на транспорті в Черкаській області ОСОБА_2, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Згідно ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2017р. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста Управління державної служби України з безпеки на транспорті в Черкаській області ОСОБА_2, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд передано на розгляд Одеського окружного адміністративного суду. Ухвалою від 13.11.2017р. прийнято до провадження вказану адміністративну справу.

В адміністративному позові позивач просить визнати протиправним та скасувати розрахунок № 557 від 15.06.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, складений державним інспектором Управління державної служби України з безпеки на транспорті в Черкаській області ОСОБА_2 на суму зобов'язання у розмірі 2051,96 євро.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.06.2017 р. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області складено акт СА №0220455 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на підставі якого складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 557 від 15.06.2017р., яким визначено грошове зобов'язання у розмірі 2051,96 євро, а також складено довідку, якою зафіксовано факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень. Позивач вважає, що вказаний розрахунок є протиправним та не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки його складено з порушенням вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007р., оскільки: по-перше, на вимогу водія, спеціаліст, який проводив зважування не пред'явив документів про проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки та не надав інформації про вимірювальні ваги; по-друге, незважаючи на встановлений факт перевищення параметрів, транспортний засіб було відпущено, а не затримано, як того вимагають положення пунктів 21-22 вказаного Порядку. Відтак, на думку позивача, відповідачем було порушено процедуру здійснення габаритно-вагового контролю, що є підставою для скасування оскаржуваного розрахунку.

Від відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті надійшли письмові заперечення (а.с. 31-36), в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що за наслідками проведення посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області 15.06.2017 р. габаритно-вагового контролю належних позивачу автомобіля DAF НОМЕР_1, та причепу DENNISON TRAVAILERS НОМЕР_2, встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до якого фактична маса 61,45 т., а нормативно допустимим показником навантаження є 44 т. У зв'язку із цими обставинами посадовими особами відповідача складено акт СА №0220455 від 15.06.2017 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.06.2017 р. Відповідач зазначив, що ним в повній мірі дотримано вимоги Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні та інших норм законодавства в частині прийняття оскаржуваного розрахунку плати за проїзд. Враховуючи зазначене, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

13.12.2017 р. позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно. Представник позивача 13.22.2017 р. (вх. № 34464/17) через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі до судового засідання не з'явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у зв'язку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

15.06.2017 р. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області було проведено габаритно-ваговий контроль належних позивачу автомобіля DAF НОМЕР_1 та причепу DENNISON TRAVAILERS НОМЕР_2.

За результатами контролю складено: 1) довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.06.2017 р., згідно якої навантаження на осі за результатами вагового контролю становить, тонн: 1)8,55; 2)17,35; 3)11,55; 4)11,55; 5)12,45, повна маса транспортного засобу 61,45 т. (а.с. 15); 2) акт СА №0220455 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до якого фактична маса 61,45 т., а нормативно допустимим показником навантаження є 44 т.

15.06.2017р. на підставі акта СА №0220455 складено розрахунок № 557 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0220455 від 15.06.2017р. (а.с. 16), відповідно до якого

- відстань перевезення 96 км,

- загальна маса транспортного засобу 61,45 т., параметри, за які нарахована плата за проїзд - 17,45 т., плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів (євро/км) 0,383, перевищення параметрів від нормативу 43,63 %;

- навантаження на одиночну вісь 17,35 т., параметри, за які нарахована плата за проїзд - 6,35 т, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів (євро/км) 1,402, перевищення параметрів від нормативу 57,73 %;

- навантаження на строєну вісь 35,55 т., параметри, за які нарахована плата за проїзд - 11,55 т, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів (євро/км) 2,490, перевищення параметрів від нормативу 52,50 %.

Згідно з розрахунком, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів (євро/км) разом за 1 км проїзду складає 4,275, а всього до сплати - 2051,96 євро.

Позивач, не погоджуючись з зазначеним розрахунком, звернувся з позовом до суду, в якому просить його скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007р. (далі - Порядок № 879), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 р.

За визначеннями наведеними в статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Також статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Отже, зазначена норма вказує на необхідність відповідного дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень. Натомість ні відповідного дозволу, ні документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів матеріали справи не містять.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також матеріали справи не містять відповідного погодження, встановленого вищезазначеною нормою.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007р. №879. (далі - Порядок №879).

Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За визначеннями у пункті 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Матеріалами справи підтверджено, що 15.06.2017 р. при проведенні габаритно-вагового контролю вантажного транспортного засобу, що належить позивачу, виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18 січня 2001 р. (далі - Правила №30).

Слід зазначити, що в силу п.3 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р., за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Згідно п.п. 4, 5 Порядку №879 діяльність пунктів габаритно-вагового контролю забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Укравтодор здійснює фінансування робіт з утримання, обслуговування та забезпечення функціонування пунктів габаритно-вагового контролю на підставі кошторису, який щороку складається та затверджується Укравтодором, за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, передбачених для будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування.

При цьому, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту відповідно до Ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та або габаритні параметри яких перевищують нормативи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К,

де: П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км. проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Отже, розрахунок здійснено посадовою особою відповідача наступним чином: перевищення повної маси: 61,45 - 44,0 = 17,45 т. (ставка 0,383 євро/км); перевищення на одиночну вісь: 17,35 -11,0 = 6,35 т. (перевищення 57,73%), ставка 1,402 євро/км.

Перевищення на строєні осі з одиночними шинами: 35,55 - 24,0 = 11,55 т. (перевищення 52,5%, ставка 2,49 євро/км).

Відстань від пункту відправлення до пункту зважування 96 км.

Таким чином, з огляду на вищезазначене у відповідності до формули розмір плати за проїзд повинен складати: П = (0,383 + 6,35 + 2,49) х 96 х 5 = 2051,96 євро, де: 5 - коефіцієнт за рух без дозволу з перевищенням більш, ніж на 40%).

Щодо тверджень позивача, що на вимогу водія, спеціалістом, який проводив зважування не пред'явлено документів про проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки та не надано інформації про вимірювальні ваги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п.13 Порядку №879).

Суд зазначає, що вага пересувна автомобільна типу CHEKLODE FREEWEIGHT (виробник CENTRAL WEIGHING, Англія) пройшла повірку (метрологічну атестацію), що підтверджується свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки № 3400/685 від 09.03.2017р., який є дійсним до 09.03.2018р. (а.с. 38).

Згідно статті 3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до сфери законодавчо регульованої метрології належить, в тому числі, контроль безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів.

За приписами частини 2 статті 8 зазначеного закону, експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про несправність ваг та неправильність результатів зважування є безпідставними.

Твердження позивача про те, що водію на його вимогу не надано документів про проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки та не надано інформації про вимірювальні ваги до уваги судом не беруться, оскільки, безпосередньо позивач не був присутнім при здійсненні габаритно-вагового контролю 15.06.2017 р. та не може достеменно знати, чи надавалися водію будь-які документи, чи відмовлявся водій від підпису чи ні, чи проводився габаритно-ваговий контроль чи ні, чи був припинений рух транспортного засобу чи ні. Вказані твердження позивача не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому суд зазначає, що акт СА №0220455 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів підписано водієм транспортного засобу без будь-яких зауважень.

Документи, що містяться в матеріалах справи підтверджують проведення габаритно-вагового контролю 15.06.2017 р. у відповідності до вимог законодавства України, згідно якого встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

На підставі ст.ст. 10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними, а вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, здійснені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 128, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного спеціаліста Управління державної служби України з безпеки на транспорті в Черкаській області ОСОБА_2, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд,- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: Г.П. Самойлюк

Суддя: О.М. Тарасишина

Суддя: Е.А. Іванов