Справа № 809/889/17
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р. cправа № 809/889/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Біньковської Н.В.,

судді Гундяка В.Д.,

судді Матуляка Я.П.,

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Легіні» до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та зобовязання до вчинення дій -

ВСТАНОВИВ:

ПП «Легіні» звернулося в суд з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про зобовязання до вчинення дій.

Ухвалою суду від 19.07.2017 року до участі у справі залучено Державну фіскальну службу України як другого відповідача.

Позивачем 17.08.2017 року надано суду заяву про зміну позовних вимог у відповідності до якої просить суд визнати дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних в кількості 10 шт. протиправними та зобовязати Державну фіскальну службу України внести до Єдиного державного реєстру податкових накладних податкові накладні за датою їх фактичного отримання контролюючим органом.

Позовні вимоги, з урахуванням їх зміни, мотивовані тим, що Державною фіскальною службою України, в порушення вимог ст. 201 Податкового кодексу України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1246 від 29.12.2010 року необґрунтовано та безпідставно відмовлено у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних, поданих позивачем, та протиправно не внесено відомості щодо реєстрації за датою фактичного їх отримання контролюючим органом, що призвело до порушення прав позивача щодо своєчасної їх реєстрації в електронній формі, а відтак права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та його формування за наслідками операції поставки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та уточненій заяві. Додатково пояснила, що можливе припинення дії договору про визнання електронних документів, як зазначено відповідачем у квитанціях №1, не може бути підставою для відмови у реєстрації податкових накладних. Фактично відбулося протиправне блокування відповідачем прийняття електронних документів. Просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що відповідачем проведено організацію роботи із оперативного відпрацювання отриманої інформації з Системи автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних, коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та встановлено операції що мали ознаки ризиковості, в тому числі і ПП «Легіні». Протоколом оперативної наради Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 31.05.2017 року за №6-о тимчасово призупинено дію договору по ПП «Легіні». Додатково зазначив, що 04.07.2017 року протоколом за №1 засідання робочої групи, створеної відповідно до наказу ГУ ДФС України в Івано-Франківській області за наслідками проведеного аналізу субєктів господарської діяльності з ознаками ризиковості ухвалено відмінити призупинення дії договору по ПП «Легіні». Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

ПП «Легіні» є юридичною особою, перебуває на податковому обліку в контролюючому органі, перебуває на загальній системі оподаткування.

18.10.2016 року Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС (органом державної фіскальної служби) та платником податків ПП «Легіні» (директором ОСОБА_3С.) укладено Договір №181020161 про визнання електронних документів, за умовами якого платник податків має можливість подавати до органів ДФС податкові документи у електронному вигляді, а податковим органом податкові документи подані платником податку в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису засобами телекомунікаційного звязку або на електронних носіях визнаються як оригінали. Відповідно до п.6 Договір укладено на строк до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів, Договір може бути розірваний органом ДФС в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації (а.с.12-14).

Наказом Державної податкової адміністрації України № 233 від 10.04.2008 року затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, яка на час виникнення спірних правовідносин визначала загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису. Ця Інструкція поширювалась на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Розділом 2 Інструкції визначено загальні вимоги до подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку. Так, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Пунктом 4 Інструкції визначено, що податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

Позивачем складено податкові накладні та подано їх для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових декларацій, а саме: № 1 від 03.05.2017 року, № 2 від 15.05.2017 року, № 3 від 23.05.2017 року, № 4 від 26.05.2017 року, № 5 від 31.05.2017 року, № 6 від 31.05.2017 року, № 7 від 31.05.2017 року, № 8 від 31.05.2017 року, № 9 від 31.05.2017 року, № 10 від 31.05.2017 року (а.с.141-151).

Податкові накладні за № 1 від 03.05.2017 року, № 2 від 15.05.2017 року, № 3 від 23.05.2017 року, № 4 від 26.05.2017 року, № 5 від 31.05.2017 року доставлені до центрального рівня Державної податкової служби України - 31.05.2017 року, а податкові накладні за № 6 від 31.05.2017 року, № 7 від 31.05.2017 року, № 8 від 31.05.2017 року, № 9 від 31.05.2017 року 14.06.2017 року, податкова накладна за № 10 від 31.05.2017 року доставлена 15.06.2017 року, що підтверджується квитанціями за №1 (а.с. 75-84).

Державна фіскальна служба України, за наслідками подання для реєстрації цих податкових накладних надіслала позивачу квитанції за №1 (а.с.75-84), в яких зазначила: документ не прийнято, із зазначенням причини: «виявлено помилки: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року №233, а саме:- Можливо припинено дію Договору про визнання електронних документів».

На час розгляду справи податкові накладні за № 1 від 03.05.2017 року, № 2 від 15.05.2017 року, № 3 від 23.05.2017 року, № 4 від 26.05.2017 року, № 5 від 31.05.2017 року, № 6 від 31.05.2017 року, № 7 від 31.05.2017 року, № 8 від 31.05.2017 року, № 9 від 31.05.2017 року, № 10 від 31.05.2017 року є не зареєстрованими.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 74.3 статті 74 даного Кодексу зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України за №1246 від 29.12.2010 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі Порядок), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних.

У відповідності до норм зазначеного Порядку, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з пунктом 13 Порядку за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Пунктом 15 Порядку визначено, що у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті74 цього Кодексу.

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної /розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з підпунктом 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України за №190 від 29.03.2017 Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації визначено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Комісія ДФС не може відмовити платнику податків у розгляді додаткових письмових пояснень та/або копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, якщо такі пояснення та/або копії документів подано платником податку до органу Державної фіскальної служби за основним місцем обліку не пізніше строку, визначеного підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Як встановлено судом, підставою для неприйняття податкових накладних стало проведення відповідачем організації роботи із оперативного відпрацювання отриманої інформації з Системи автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних, коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та, як наслідок встановлення ПП «Легіні» операцій що мали ознаки ризиковості, що підтверджується протоколом № 6-о від 31.05.2017 року (а.с.139). Цим протоколом ухвалено тимчасово призупинити дію договору по ПП «Легіні».

Як наслідок позивач у квитанціях №1 зазначив: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року №233, а саме:- Можливо припинено дію Договору про визнання електронних документів».

Суд зазначає, що ні зазначеним вище Договором, ні чинним законодавством не надано право контролюючому органу, що реалізує державну та митну політику призупиняти дію договору про визнання електронних документів, в тому числі й за результатами перевірок, визначених пунктом 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних.

Фактично відмовивши в реєстрації податкових накладних відповідач всупереч пункту 15 Порядку не зазначив які саме порушення допущені платником податку, а відповідно не надав позивачу можливості їх усунути. Тобто не зазначив, які саме документи необхідно додати для належної реєстрації податкових накладних чи інші докази, що протягом значного часу позбавило права позивача своєчасно зареєструвати податкові накладні.

В даному випадку призупинення договору не може бути підставою для неприйняття документу для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладених оскільки не спростовує факту здійснення позивачем господарських операцій на підставі яких останній сформував та склав податкові накладні.

Судом також встановлено, що 04.07.2017 року протоколом за № 01 Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області ухвалено відмінити призупинення дії договору по ПП «Легіні» у звязку з відсутністю застережень робочої групи та проведення аналізу господарської діяльності позивача (а.с.140).

Згідно пункту 57 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу період з 1 квітня 2017 року до 1 липня 2017 року є перехідним періодом, протягом якого процедура, визначена пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу, здійснюється без фактичного зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Протягом перехідного періоду, встановленого пунктом 57 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, процедури, визначені пунктами 17-19 Порядку здійснюються без фактичного зупинення реєстрації податкової накладної та /або розрахунку коригування.

Враховуючи зазначені вище норми права та встановлені у справі обставини суд робить висновок, що у відповідача не було правових підстав для неприйняття для реєстрації податкових накладних, поданих для реєстрації позивачем 31.05.2017 року, 14.06.2017 року, 15.06.2017 року, відповідно, з підстав наведених у квитанціях №1.

Як наслідок, суд приходить до висновку про протиправність дій Державної фіскальної служби України щодо фактичної відмови у прийнятті до Єдиного державного реєстру податкових накладних податкових накладних за № 1 від 03.05.2017 року, № 2 від 15.05.2017 року, № 3 від 23.05.2017 року, № 4 від 26.05.2017 року, № 5 від 31.05.2017 року, № 6 від 31.05.2017 року, № 7 від 31.05.2017 року, № 8 від 31.05.2017 року, № 9 від 31.05.2017 року, № 10 від 31.05.2017 року.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 62 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010, (із змінами), податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому, датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.

В даних правовідносинах, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних за датою їх подання, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (частини 4, 5 статті 11, частина 2 статті 69, частина 5 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість адміністративного позову, а позовні вимоги вважає такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Факт сплати позивачем судового збору підтверджується квитанцією за № 0.0.799380211.1 від 04.07.2017 року (а.с.4). Позивачу належить повернути 1600 гривень сплаченого судового збору.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 1 від 03.05.2017 року, № 2 від 15.05.2017 року, № 3 від 23.05.2017 року, № 4 від 26.05.2017 року, № 5 від 31.05.2017 року, № 6 від 31.05.2017 року, № 7 від 31.05.2017 року, № 8 від 31.05.2017 року, № 9 від 31.05.2017 року, № 10 від 31.05.2017 року.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 1 від 03.05.2017 року, № 2 від 15.05.2017 року, № 3 від 23.05.2017 року, № 4 від 26.05.2017 року, № 5 від 31.05.2017 року, № 6 від 31.05.2017 року, № 7 від 31.05.2017 року, № 8 від 31.05.2017 року, № 9 від 31.05.2017 року, № 10 від 31.05.2017 року за датами їх первинного подання.

Стягнути на користь приватного підприємства Легіні () за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () 1 600 грн. (одна тисяча шістсот гривень) сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Біньковська Н.В.

суддя Гундяк В.Д.

суддя Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 18.12.2017 .