Справа № 2270/7290/11
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/7290/11
Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Голоти Л.О., Совгири Д.І. < Довідник >

при секретарі: Александровій К.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

відповідача (апелянта): ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Старокостянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Старокостянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.03.2011 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року зазначений позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову - про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, у звязку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Старокостянтинівською ОДПІ проведено невиїзну документальну перевірку фізичної особи ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року, за результатами якої складено акт від 23.12.2010 року №1722/17/НОМЕР_2.

ОСОБА_5 перевіркою виявлено порушення п.п. "ж" п. 1.3 ст. 1, п.п. 4.2.6 п. 4.2 ст. 4, п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", яке, на думку податкового органу зводилось до того, що ОСОБА_4 занижено дохід, який підлягає оподаткуванню в результаті чого не враховано та не перераховано податок з доходів від реалізації рухомого майна в сумі 96994,91 грн.

На підставі акту перевірки Старокостянтинівською ОДПІ було прийняте податкове повідомлення - рішення від 10.01.2011 року № /0, яким визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 96994,91 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій в сумі 24248,73 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Так, рішенням ДПА у Хмельницькій області від 25.03.2011 року № 5679/М/25-034 первинну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, податкове повідомлення - рішення від 10.01.2011 року № /0 в частині 1188,67 грн. податку з доходів фізичних осіб та 24248,73 грн. застосованої штрафної санкції скасовано.

У звязку із цим Старокостянтинівською ОДПІ 25.03.2011 року прийнято нове податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 на суму основного зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 95806,24 грн.

Рішенням ДПА України від 28.04.2011 року № 4316/М/25-0315 в задоволені повторної скарги позивача відмовлено.

Як свідчать обставини справи, висновок податкового органу про виявлене порушення полягає у тому, що фізична особа ОСОБА_4 з 01.01.2008р. по 31.12.2009р. імпортував на митну територію України та знімав з обліку для реалізації 32 транспортних засоби, митною вартістю 663292,71 грн., тим самим отримавши дохід від продажу рухомого майна в сумі 663292,71 грн., який не був задекларований в повному обсязі. А так, як позивач не надав копій документів, повязаних із придбанням та реалізацією даних автомобілів, то податок з доходів фізичних осіб нараховано на підставі їх фактурної вартості, вказаної у вантажно-митних деклараціях.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції мотивував своє рішення недоведеністю обставин отримання позивачем доходу під час реалізації визначених у акті перевірки автомобілів, у зв'язку з чим і відсутній обєкт оподаткування.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком попередньої судової інстанції.

Так, відповідно до п.п. "ж" п. 1.3 ст. 1 Закону України від 22.05.03 № 889-VI "Про податок з доходів фізичних осіб" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) (ОСОБА_5 № 889) дохід з джерелом його походження з України це будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді доходів від продажу рухомого майна, якщо факт зміни власника (продажу об'єкта рухомого майна) підлягає державній реєстрації та/або нотаріальному посвідченню згідно із законом України, або якщо місце вручення такого рухомого майна набувачеві знаходиться на території України.

Статтею 2 Закону № 889 передбачено, що платниками податку з доходів фізичних осіб є: резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи; нерезидент, який отримує доходи з джерелом їх походження з території України.

Відповідно до пп. 8.2.1 п.8.2 ст. 8 даного Закону платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Таким чином системний аналіз зазначених норм Закону № 889 вказує на те, що обов'язковою умовою при нарахуванні податку з доходів фізичної особи є факт отримання доходу який і є об'єктом оподаткування за встановленою в п. 7.1 цього Закону ставкою.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в матеріалах проведеної перевірки відсутні докази про отримання позивачем доходу під час реалізації ввезених на території України транспортних засобів. Колегія суддів зауважує, що згідно з витягу з реєстрів наданих 5-тим ВРЕВ УДАІ УМВС України в Хмельницькій області неможливо встановити оціночну вартість транспортних засобів та визначити дохід який отримав апелянт при здійсненні вказаних операцій. Тим більше, дана інформація не містить будь-яких фактичних даних про реалізацію автомобілів та суму отриманого доходу.

Відповідачем безпідставно взято до уваги фактурну вартість транспортних засобів згідно ВМД при розрахунку суми нарахованого доходу, оскільки згідно ст. 259 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію" № 574 від 09.06.1997 року зі змінами та доповненнями, вантажна митна декларація - письмова заява встановленої форми, що подається митному органу на паперовому носії або як електронний документ (електронна ВМД) і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування та сплати податків, зборів та інших платежів.

Тобто, вантажно-митні декларації жодним чином не відображають отриманий апелянтом дохід у розрізі положень Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", оскільки самі вантажно-митні декларації підтверджують не отримані позивачем доходи, а понесені ним фактичні витрати, які пов'язані зі сплатою ввізного мита, податку на додану вартість під час розмитнення транспортних засобів.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що пояснення гр. ОСОБА_6 стосовно купівлі у позивача автомобіля за ціною 7,4 тис. доларів США не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останні не містять ідентифікаційних номерів автомобіля та відсутні будь-які документи, що підтверджують операцію купівлі-продажу тих автомобілів, що були ввезені позивачем.

Частиною другою ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.03.2011 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевикладеного і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року скасуванню не підлягає, як така, що прийнята за вичерпних юридичних висновків при правильному застосуванні норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Старокостянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 06 грудня 2011 року .

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно:

секретар