Справа № 628/2826/17
Суддя: Коваленко О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 628/2826/17
Провадження № 2-а/628/58/17

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Куп'янський міськрайоний суд Харківської області

У складі: головуючого судді Коваленко О.А.

при секретарі Горбашовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Куп'янську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача: ОСОБА_2, до Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, 3-я особа: Управління соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року представник позивача звернулась до суду з адміністративним позовом до Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, 3-я особа: Управління соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, вказавши наступне.

З 09 вересня 2009 року ОСОБА_1 є пенсіонером та має право на отримання пенсії за віком. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вона є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № НОМЕР_1 від 12 вересня 2017 року. З серпня 2014 року вона перебуває на обліку в Куп'янському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області, однак з 01 березня 2017 року відповідач перестав виплачувати належну їй пенсію. 20 вересня 2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою, в якій просить пояснити підстави припинення пенсійних виплат та поновити їх, на що отримала відповідь про те, що виплату пенсії припинено на підставі протоколу № 4 від 13 лютого 2017 року комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, у звязку з чим просить визнати протиправною бездіяльність Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, яка полягає у припиненні виплати їй пенсії, зобовязати Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області відновити виплату пенсії з моменту припинення та допустити до негайного виконання виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

В судове засідання позивач та її представник адвокат ОСОБА_2 не зявились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача - Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує. В своїх письмових запереченнях вказала, що припиняючи виплату пенсії позивачу, вони діяли на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року, у звязку з наявністю однієї з підстав припинення соціальних виплат, передбачених п. 12 Порядку. Нарахувати та виплатити позивачу пенсію з моменту припинення (01.03.2017 року) не має правових підстав, адже п. 18 Порядку зазначено, що повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до п.п. 4 п. 12 Порядку можливе лише через 6 місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством. Поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі здійснюється за рішенням Комісії, прийнятим на підставі подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї. З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Представник 3-ї особи Управління соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, з урахуванням наданих письмових пояснень, згідно яких з позовом не погоджуються у звязку з наступним. Позивач перебувала на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа, згідно довідки № НОМЕР_2 від 21 жовтня 2014 р. В ході обстеження матеріально-побутових умов сімї від 09 лютого 2017 року та 14 лютого 2017 року не підтверджено факт проживання позивача за адресою: вул. Паркова (Радянська), буд 7 смт. Шевченкове Харківської області. Рішенням комісії від 23 червня 2016 року № 210 позивачу припинені соціальні виплати. Відповідно до інформації, наданої листом Департаменту соціального захисту населення ХОДА від 13 березня 2017 р. ОСОБА_1 10 жовтня 2016 року перетнула контрольний пункт вїзду-виїзду Гоптівка на неконтрольовану Урядом України територію. 22 березня 2017 року Управлінням прийнято рішення про скасування дії довідки ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а 23 березня 2017 року прийнято рішення щодо припинення соціальних виплат. 12 вересня 2017 року позивач повторно звернулась до Управління та отримав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12 вересня 2017 року № НОМЕР_1. 19 вересня 2017 року в ході обстеження матеріально-побутових умов підтверджено факт проживання позивача за адресою: вул. Паркова (Радянська), буд. 7 смт. Шевченкове Харківської області. На засіданні комісії від 03 жовтня 2017 року прийнято рішення про призначення (відновлення) соціальної виплати ОСОБА_1 через 6 місяців з місяця прийняття рішення про припинення таких виплат.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 від 21 жовтня 2014 року, виданої управлінням соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа (а.с. 36).

Комісією Шевченківської районної державної адміністрації, керуючись ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п. 9 Порядку та про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 від 21 жовтня 2014 року та на підставі протоколу № 4 від 13 лютого 2017 року відповідно до п.п. 2 п. 12 Порядку соціальні виплати припинено з 01 березня 2017 року.

20 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Купянського об'єднаного УПФУ Харківської області із запитом щодо надання відомостей про підстави припинення нарахування (виплати) пенсії (а.с. 13).

Листом від 25 вересня 2017 року № 10689/42-11 Харківське об'єднане УПФУ Харківської області повідомило, що рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протокол №4 від 13 лютого 2017 року) позивачу з 01 березня 2017 року припинено виплати всіх видів соціальних виплат як внутрішньо переміщеної особи у зв'язку зі скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до п.п.4 п.12 Постанови КМУ від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» на підставі інформації Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (а.с. 14, 15, 38, 39).

ОСОБА_1 повторно звернулась до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації 12 вересня 2017 року та отримала довідку № НОМЕР_1 від 12 вересня 2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 8).

З листа Управління соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 16 листопада 2017року вбачається, що 03 жовтня 2017 року на засіданні комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийнято рішення про призначення (відновлення) соціальної виплати ОСОБА_1 через 6 місяців з місяця прийняття рішення про припинення таких виплат (41-43).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Положеннями ст. 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 1058, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями ст. 5 Закону № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України № 1058, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Таким чином, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон № 1058. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України № 1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Підстави припинення виплати пенсії встановлені ст. 49 цього Закону, за приписами частини першої якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону № 1058, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України № 1058.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. № 1706-VII, відповідно до статті 7 якого для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України.

Під час судового розгляду справи встановлено, що рішення органом Пенсійного фонду щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

Посилання відповідача, як на підставу припинення виплати позивачу пенсії, на рішення управління соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, яким скасовано дію довідки від 21 жовтня 2014 р. р. № НОМЕР_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв'язку з відсутністю позивача за місцем її фактичного проживання/перебування, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказане рішення в розумінні вимог Закону України № 1058 не є рішенням територіального органу Пенсійного фонду, яким припиняється виплата пенсії.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Пічкур проти України» зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров'я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Пункт 333 цього рішення зазначає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію, що держава повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 р., зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Доказів наявності судового рішення про зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 суду не надано, жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

З огляду на встановлені факти, суд дійшов висновку, що Купянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області припинено виплати пенсії позивачу у зв'язку з тим, що вона є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та усупереч вимог ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про таке зупинення відповідачем не приймалося, законодавчо встановлені підстави для такого зупинення відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Купянського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.03.2017 р. та зобов'язання поновити її виплату з 01.03.2017 р. обґрунтовані, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції Українист. ст.9,10, 11,12, 17,69,71,94, КАС України, Постановою КМУ від 08.06.2016 року №365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (), яка полягає у припиненні виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту припинення з 01 березня 2017 року.

Стягнути на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань з Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківській області витрати із сплати судового збору за подання позову в сумі 640 грн. 00 коп.

Допустити до негайного виконання виконання постанови суду в частині виплати пенсії ОСОБА_1 у межах суми за один місяць.

Зобовязати Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області у місячний термін подати звіт про виконання постанови суду відповідно до ст. 267 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даної постанови, з одночасним подання апеляційної скарги до апеляційної інстанції.

Головуючий Коваленко О.А.