Справа № 753/18086/17
Суддя: Комаревцева Л. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/657/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Гаврилюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 4 роти УПП у м.Борисполі Буйнецького Дениса Юрійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

02.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 830632 від 25.09.2017 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.09.2017 року відносно нього працівником поліції було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 25.09.2017 року о 13 год. 30 хв. на 34 км автодороги Киїів-Харків, керуючи автомобілем Форд, д.н.з. НОМЕР_1, позивач перетнув дорожню розмітку 1.1 (суцільну лінію, яка позначає край проїздної частини, суміжний з узбіччям), чим порушив р.34 ПДР України. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 255,00 гривень.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання з"явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, однак подали до суду письмові заперечення на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ст. 6 Закону України « Про Національну поліцію » поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, N 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті », зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає важливими посилання відповідача в запереченнях на позов, втім не може їх врахувати виходячи з наступного. Надані заперечення не відностяться до оскарженої позивачем постанови, тобто предмету доказування.

Згідно зі ст. 283 КУпАП України, постанова повинна містити: найменування органу ( посадової особи ), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ст. 1 Закону України від 17 липня 1997 року № 475 / 9 7- ВРпро ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Україна повністю визнає на своїй території ст.. 46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцією Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумаченням і застосування Конвенції. Отже, текст Конвенції з Протоколами до неї, а також її тлумачення та застосування, висловлені в рішеннях Європейського суд з прав людини, є частиною національного законодавства і є обов'язковими при право застосуванні органами правосуддя.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, мають право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі « Салабіаку проти Франції » від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі « Надточій проти України » Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23 - рп / 2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні ( п. 4. 1 ).

В рекомендації № R ( 9 1)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади ( принцип 7 ).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 168, 186, 254 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора 4 роти УПП у м.Борисполі Буйнецького Дениса Юрійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 4 роти УПП у м.Борисполі Буйнецького Дениса Юрійовича від 25.09.2017серії АР № 830632 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАПУ у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., а провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду м.Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя : Комаревцева Л.В.