Справа № 564/530/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Грипіч Л.А.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"12" грудня 2017 р. Справа № 564/530/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Гумінської Л.М.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "29" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 02.03.2017 року №0129/204000000/17 ,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року позивач звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0129/204000000/17 від 02.03.2017 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що при ввезенні транспортного засобу марки «Skoda», модель «Octavia», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2, 2009 року випуску на митну територію України виконав усі вимоги, які передбачені ч.10 ст.374 Митного кодексу України, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.485 Митного кодексу України. Відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови були неповністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено вимоги Митного кодексу України.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 29.09.2017 позов ОСОБА_3 до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 02.03.2017 року № 0129/204000000/17 - задоволено.

Скасовано постанову Рівненської митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил від 02 березня 2017 року №0129/204000000/17 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.485 Митного кодексу України.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 640,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці Державної фіскальної служби України.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що позивач заявив органам доходів і зборів з метою неправомірного звільнення від митних платежів неправдиві відомості щодо істотних умов ввезення транспортного засобу (переселення на постійне місце проживання) та надав з цією метою документи, що містять неправдиві дані. Так було встановлено, що позивач знявся з реєстраційного обліку в Російській Федерації для переселення в країни лише 11.01.2017 року. Зазначає, що дії позивача мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.485 Митного кодексу України, відтак постанова у справі про порушення митних правил №0129/204000000/17 від 02.03.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена законно.

Представник позивача в судовому засіданні просить відхилити апеляційну скаргу відповідача, вважає судове рішення законним.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить розписка в отриманні поштового відправлення.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, 05.11.2015 позивач ОСОБА_3 в зоні діяльності Сумської митниці ДФС ввіз на територію України автомобіль марки "SKODA" модель "OCTAVIA" ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2, 2009 року випуску.

Під час переміщення ОСОБА_3 заявив органам доходів і зборів, що переселяється на постійне місце проживання в Україну.

26.11.2015 у відповідності до вимог передбачених п. 3 ч. 1 ст. 266 та ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларантом фірми МПП «Брокер» ОСОБА_5 в інтересах позивача для проведення митного оформлення вказаного вище транспортного засобу із звільненням від оподаткування митними платежами, передбаченими законодавством України під час переселення громадян на постійне місце проживання в Україну, подана митна декларація типу ІМ 40 ДЕ №204050001/2015/021926.

До митної декларації декларантом було подано наступні документи: посвідка на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 26.05.2015 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 03.11.2015 року 5037 №218202, копія паспорта транспортного засобу від 26.02.2009 року 40 МС №634859, копія адресного листка вибуття від 20.11.2015 року.

В ході проведеної відповідачем перевірки було встановлено, що позивач на момент ввезення автомобіля та його митного оформлення мав постійне проживання в Російській Федерації до 11.01.2017, а відтак не має права на пільгове ввезення транспортного засобу.

15 лютого 2017 року заступником начальника відділу оперативного реагування та моніторингу ризикових операцій Управління протидії митним правопорушенням Рівненської митниці ДФС відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №0129/204000000/17. В протоколі зазначена суть порушення митних правил позивачем, а саме ОСОБА_3 заявив органам доходів і зборів з метою неправомірного звільнення від митних платежів неправдиві відомості щодо істотних умов ввезення транспортного засобу (переселення на постійне місце проживання) та надав з цією метою документи, що містять неправдиві дані. За висновком органу доходів і зборів, позивач в результаті протиправних дій ухилився від сплати митних платежів в сумі 208681,28 грн під час митного оформлення автомобіля марки «Skoda», модель «Octavia», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2, 2009 року випуску за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №204050001/НОМЕР_1.

02 березня 2017 року заступником начальника Рівненської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням за ознаками вчинення громадянином ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.485 Митного кодексу України, винесена постанова в справі про порушення митних правил, згідно якої накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів в розмірі 626 043, 84 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольнив позов. Суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений ч.1 ст. 485 Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Порядок звільнення від оподаткування митними платежами, передбаченими законодавством України під час переселення громадян на постійне місце проживання в Україну регулюється нормами ст.374 Митного кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.10 ст.374 МК України при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами товари, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну протягом шести місяців з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, за умови документального підтвердження того, що до дня видачі цього документа громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років: б) транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці на кожного громадянина, який досяг 18-річного віку), за умови документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний транспортний засіб підлягає реєстрації в цій країні.

Відповідно до ч.11 ст.374 МК України товари за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, що ввозяться на митну територію України громадянами у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну із звільненням від оподаткування митними платежами відповідно до цього Кодексу, підлягають постановці на тимчасовий облік в державних реєстраційних органах на строк до двох років з оформленням документів на право тимчасового користування такими товарами та можуть бути відчужені або передані у володіння, користування чи розпорядження іншим особам (крім членів сімей таких громадян) упродовж двох років з дня ввезення на митну територію України лише після сплати особами, які ввезли їх в Україну, всіх митних платежів за ставками, чинними на день подання митної декларації.

Таким чином, законодавцем окреслено такі умови звільнення від оподаткування митними платежами товарів, які призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну (у тому числі транспортні засоби):

1. Ввезти транспортний засіб протягом шести місяців з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні (наявність посвідки на постійне місце проживання в Україні);

2. Надати документальне підтвердження того, що до дня видачі посвідки на постійне місце проживання в Україні громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років;

3. Надати документальне підтвердження того, що до дня видачі посвідки на постійне місце проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний транспортний засіб підлягає реєстрації в цій країні.

Згідно з вимогами ст.374 МК України, обов'язковою умовою для звільнення від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України є переселення на постійне місце проживання в Україну.

Питання ввезення громадянами на митну територію України транспортних засобів при переселенні на постійне місце проживання в Україну регулюється «Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затвердженими наказом Державної митної служби України від 17.11.05 року № 1118 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.11.05 за № 1428/11708.

Відповідно до п. 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року за №1428/11708 (далі - Правила №1118), власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, крім іншого, паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном.

Відповідно до п.4.1. Розділу III Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року при необхідності вирішення питання про можливість звільнення ТЗ від оподаткування посадова особа митного органу, яка здійснює митне оформлення ТЗ, перевіряє відомості та відмітки в документах на відповідність вимогам Закону :

- постійне проживання громадянина на території країни попереднього місця проживання не менше одного року (зараз три роки) (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні;

- перебування ТЗ у власності громадянина не менше одного року з дати набуття права власності на ТЗ до дати: для іноземців та осіб без громадянства - отримання посвідки на постійне проживання або отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні;

- перебування ТЗ на обліку в країні постійного місця попереднього проживання його власника не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні.

Судом встановлено, що відповідно до рішення УДМС в Рівненській області від 26.05.2015 року позивачу була видана посвідка на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_3 з зазначенням зареєстрованого 27.05.2015 постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. В паспорті громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 проставлена відмітка про наявність посвідки на постійне місце проживання в Україні (а.с. 15, 16).

Законність отримання позивачем посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 26.05.2015 року сторонами не оспорюється.

Відтак, саме з моменту отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 27.05.2015 року, у позивача виникло право на ввезення на пільгових умовах (звільнення від сплати митних платежів) транспортні засоби особистого користування.

Судом також встановлено, що до отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні, позивач протягом трьох останніх років проживав в Російській Федерації (цей факт підтверджує паспорт громадянина), а також до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, був власником транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах Російської Федерації не менше одного року (дана обставина підтверджується паспортом транспортного засобу №40 МС 634859 від 26.02.2009 року, «Карточкой учета транспортного средства» від 30.03.2012 року, яка видана УГИБДД ГУ МВД Росії по Московской області).

Надання документів, що підтверджують зазначені обставини, не заперечуються відповідачем.

Судом встановлено, що будь-яких зауважень з приводу ввезення позивачем автомобіля марки «Skoda», модель «Octavia», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2, 2009 року випуску на митну територію України на пільгових умовах у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання, від митних органів не надходило, оскільки позивачем були надані усі необхідні достовірні документи відносно себе (документи, що посвідчують особу та місце її проживання) та транспортного засобу.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач при ввезенні на територію України транспортного засобу марки «Skoda», модель «Octavia», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2, 2009 року випуску в режимі звільнення від оподаткування митними платежами товарів, які призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну повністю дотримався вимог, які встановлені ст.374 Митного кодексу України, а саме: отримав в установленому законодавством України порядку посвідку на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 26.05.2015 року, ввіз транспортний засіб в Україну протягом 6 місяців з дати отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні (дата ввезення: 05.11.2015 року, дата декларування: 26.11.2015 року); проживав протягом 3 останніх років на території Російської Федерації до моменту переселення на постійне місце проживання в Україну; до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, позивач був власником транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах Російської Федерації не менше одного року.

Враховуючи вимоги ст.374 МК України, положення п. 4.2. Розділу III Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року, суд прийшов до правильного висновку, що адресний листок вибуття від 20.11.2015 року, який подавався позивачем органу доходів і зборів не може бути документом, який спростовує факт проживання позивача на території країни, з якої він переселився на постійне місце проживання в Україну, протягом 3 останніх років перед таким переселенням.

Колегія суддів також зазначає, що Закон пов'язує звільнення особи від оподаткування митними платежами при переселенні на постійне місце проживання в Україну з наявністю посвідки на постійне місце проживання в Україні. Наявність чи відсутність факту реєстрації позивача за місцем попереднього проживання такої особи правового значення не має.

Відтак доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

За змістом ст.485 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в своїй ухвалі від 03.12.2015 у справі № К/800/35863/15, прийшла до висновку, про те, що в порушенні ст.485 МК України передбачається наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розрахувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Судом встановлено, що позивач не вчинив жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, тобто відсутні ознаки суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Відповідач відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України не довів правомірності прийнятого ним рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях позивача порушень митних правил та скасування постанови Рівненської митниці ДФС України в справі про порушення митних правил №0129/204000000/17 від 02.03.2017 року за ч.1 ст.485 МК України відносно позивача.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "29" вересня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" грудня 2017 р.