Справа № 465/7186/16-а
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11365/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Франківського районного суду м. Львова від 19 січня 2017 року у справі №465/7186/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України м. Львова в якому просив визнати відмову управління Пенсійного фонду України м. Львова у задоволенні заяви від 02 грудня 2016 року щодо перерахунку пенсії протиправною. Зобовязати управління Пенсійного фонду України м. Львова здійснити перерахунок пенсії та виплату пенсії з 03 серпня 2016 року на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону від 29.11.2016 року №18/2-230 вих.16 та Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року, тобто, 90% від розміру грошового забезпечення визначеного у довідці, без обмежень.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 19 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 02 грудня 2016 року щодо перерахунку пенсії протиправною.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова здійснити перерахунок пенсії та виплату пенсії ОСОБА_1 з 03 серпня 2016 року на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону України від 29.11.2016 року № 18/2-230 вих. 16 та Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року, тобто, 90% від розміру грошового забезпечення визначеного у довідці, без обмежень.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова (м. Львів, вул. В.Великого, 54) на користь ОСОБА_1 (м. Львів, вул. Куликівська, 39 «В»/34) 551,21 грн. судового збору.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, Залізничне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Представник Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова в судове засідання на виклик суду не зявився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді старшого помічника військового прокурора Львівського гарнізону, з 15 жовтня 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова (правонаступник - Залізничне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова) та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

З довідки військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-230 вих-16 від 29 листопада 2016 року видно, що суми грошового забезпечення для перерахунку пенсії становить відповідно 12476,81 грн.

02 грудня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щодо проведення без обмеження суми пенсійної виплати і без визначення кінцевої дати перерахунку та виплати його пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ/2592-VI, постанови Кабміну від 30 вересня 2015 року № 763 «;Про внесення змін до постанови Кабміну від 31 травня 2012 року № 505», постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 року № 488 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013», довідки військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-230 вих-16 від 29 листопада 2016 року.

Рішенням №18951/03-Д від 09 грудня 2016 року управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова відмовлено позивачу у задоволенні його заяви, мотивуючи це тим, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, Кабінетом Міністрів України не прийнято жодного правового акту, який регулював би умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Відповідно до п. 5 розділу III «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначається за спеціальними законами, зокрема і відповідно до Закону України "Про прокуратуру". У звязку з викладеним з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи у перерахунку пенсії, діяв неправомірно, оскільки на час призначення пенсії позивача діяли норми Закону України «Про прокуратуру» про перерахунок пенсії, а прийняті зміни до законодавства стосуються осіб, яким пенсія призначається, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, норми Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії та не впливають на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з ч.1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу грудень 2010 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Положеннями ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" передбачалося, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Судом встановлено, що позивач працював в органах прокуратури та набув права на пенсійне забезпечення у жовтні 2007 року за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час набуття такого права).

Згідно з ч.13 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій проводився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч.18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру").

Разом з тим, Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15 липня 2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру", згідно з Розділом ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону України "Про прокуратуру" 1991 року, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 р.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (02 грудня 2016 року) частини 13 та 18 статі 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Відповідно до ч.20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами

Таким чином, оскільки на час звернення позивача за перерахунком пенсії норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визнані неконституційними, а тому стверджувати про те, що нова редакція Закону України "Про прокуратуру" суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав позивача, і не повинна застосовуватися при вирішенні питання про перерахунок пенсії, не має підстав.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про неправомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача у звязку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 та від 27 липня 2016 року №488.

Конституційний Суд України у п.2.1 рішення №20-рп/2011 від 26.12.2011 р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ).

При цьому колегія суддів вважає безпідставним врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду України, висловлену у постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13, оскільки у вказаній справі вирішувалося питання вибору норми права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, в частині визначення саме розміру пенсії у відсотках, встановленого на момент призначення пенсії, а не питань перерахунку пенсії із застосуванням норм права, які станом на момент звернення за перерахунком пенсії втратили чинність.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідач - Залізничне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова діяло у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України у сфері гарантій пенсійного забезпечення працівників прокуратури, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Доводи апелянта є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим відповідно до вимог ст. 202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова задовольнити.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 19 січня 2017 року у справі №465/7186/16-а скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

ОСОБА_2

Повний текст постанови складений 14 грудня 2017 року.