Справа № 820/2110/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 р. Справа № 820/2110/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

представників позивача Сироткіна С.С., Левковської К.Ю.

представника відповідача Косовської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2017р. по справі № 820/2110/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз"

до Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" звернувся до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 04.05.2017 та № від 04.05.2017.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2017р. в задоволені позову відмовлено.

ТОВ " Корпорація Агро-Союз", не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повного з'ясування обставин справи та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, прийняття оскаржуваного податкового повідомлення- рішення не повноважним органом, з порушенням процедури, а також правомірність дій позивача щодо сплати орендної плати за землю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. 14.12.2017р. фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіришив рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, дослоідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин місцезнаходження позивача було зареєстроване за адресою: 76019, Івано-Франківська обл., м.Івано-Франківськ, вул.Крайківського, 1/Б. та перебувало на обліку в Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Також, на підставі договору оренди від 20.02.2006р. позивач має в користуванні земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі, що розташована в в м. Харкові, проспект Гагаріна, 54-А.

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.01.2013 по 21.12.2015, за результатами якої складено акт від 08.09.2016 №517/09-19-14-01/31761141 (а.с17-132).

На підставі вказаного акту перевірки Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2016, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 155 888,37 грн (а.с.133-136).

За наслідками оскарження ППР в адміністративному порядку, скарга позивача задоволена частково, скасовано податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2016 у загальному розмірі 58 270,52 грн, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а також зобов'язано Східну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області прийняти податкове повідомлення-рішення щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до п. 120.2 ст. 120 ПК України, про що винесено рішення ГУ ДФС у Харківській області № 7039/10-20-40-10-01-14 від 20.12.2016р. (а.с.137-146).

Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 05.01.17р, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 97618,12 грн, в т.ч. за основним платежем - 78094,50 грн та з штрафними санкціями - 19523,62 грн ; - № від 05.01.2017р, яким до позивача застосовано штраф за платежем "орендна плата з юридичних осіб" у розмірі 2330,81 грн (а.с.146-150).

За наслідками оскарження зазначених ППР до Державної фіскальної служби України, скарга позивача задоволено частково, скасовано податкові повідомлення-рішення Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № та № від 05.01.17р, а рішення ГУ ДФС у Харківській області № 7039/10-20-40-10-01-14 від 20.12.2016р, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, - залишено без змін. Також зазначено, що саме ГУ ДФС у Харківській області належить винести податкові повідомлення-рішення на підставі рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги, із дотриманням вимог Податкового кодексу України та Порядку № 1204 , про що прийнято рішення Державної фіскальної служби України 17.03.2017р. №5333/6/99-99-11-03-01-25(а.с.151-159).

Із рішення ДФС України вбачається, що підставою скасування податкових повідомлень-рішень слугувало те, що з 01.01.2017р перелік законодавчих повноважень державних податкових інспекцій, у тому числі щодо прийняття податкових повідомлень-рішень є обмеженим, а питання про прийняття податкових повідомлень-рішень віднесено до компетенції ГУ ДФС у Харківській області.

ГУ ДФС у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення, які і є предметом оскарження у даній справі:

- № від 04.05.2017р, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 155888,37 грн (а.с.161-163).

- № від 04.05.2017р, яким до позивача застосовано штраф за орендну плату з юридичних осіб у розмірі 2330,81 грн (а.с.164-165).

Позивач , звертаючись до суду виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті не повноваженим органом, не в межах строків, встановлених законом, а також не обґрунтовано, а тому підлягають скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, при прийнятті рішень відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законом.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо повноважень ГУ ДФС у Харківській області при прийняття спірних податкових повідомлень-рішень колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз.1 п.63.3 ст.63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування та об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Згідно з абз.4 п.63.3 ст.63 ПК України платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників

У відповідності пп.10.1.1 п.10.1 ст. 10ПК України податок на майно, складовою частиною якого є орендна плата за земельну ділянку як форма плати за землю, віднесено до місцевих податків, що у свою чергу породжує наступні особливості у його справлянні.

Відповідно до абз.2 п.288.1 ст.288 ПК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно з п.288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 ПК.

Відповідно до п.287.4 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Позивач стверджує, що перевірку сплати орендної плати мав проводити контролюючий орган за місцезнаходженням об'єкта оподаткування (орендованої земельної ділянки) Східна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, а не ГУ ДФС в Івано-Франківській області, де підприємство зареєстроване за основним місцем обліку, а податкове повідомлення-рішення мав скласти податковий орган за основним місцем реєстрації позивача, а саме ГУ ДФС в Івано-Франківській області, а не ГУ ДФС України в Харківській1 області, посилаючись на абз.2 п.86.5 ст.86 Податкового кодексу України, чинного на час проведення перевірки (проводилася з 22.07.2016 по 01.09.2016).

Суд першої інстанції виходив з того, що норма ПК України, на яку посилається позивач застосовується до правовідносин, що виникають під час здійснення фактичних перевірок, проте податковим органом проводилася документальна перевірка.

Колегія суддів зазначає наступне.

Оформлення результатів перевірок передбачено ст.86 ПК України. Так ч.2 ст.86 ПК України регулює питання складання Акту (довідка) документальної виїзної перевірки, кількості його примірників, реєстрації у контролюючому органі, надісланні платнику податку, проте не визначає дій податкового органу у випадку, якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків,

Відповідно до абз.1 п.86.5 ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Відповідно до абз.2 п.86.5 ст.86 ПК України, у разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Відповідно до п. 77.1, 77.3 ст.77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до п. 58.2 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.7.3 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 09.12.2011р. № 1588 у контролюючому органі за неосновним місцем обліку платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватись на території адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає неосновному місцю обліку, щодо таких податків подає податкові декларації (розрахунки, звіти) та виконує інші обов'язки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів.

Відовідно до п 1.4.3 Методичних рекоментації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказлми Державної фіскальної служби України від 31.07.2014р. № 22 (далі Методичні рекомендації) визначено особливості організації та проведення документальних перевірок платників податків, які мають відокремлені підрозділи або які переводяться на обслуговування з одного органу державної фіскальної служби до іншого.

Якщо юридична особа та її відокремлені підрозділи перебувають на обліку в різних органах державної фіскальної служби (основне місце обліку) або ця особа (її підрозділи) перебуває на обліку в інших органах державної фіскальної служби за місцем розташування (реєстрації) її підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, організацію взаємодії відповідних органів при проведенні перевірки здійснює той орган державної фіскальної служби, який проводить (очолює) перевірку юридичної особи.

У такому випадку підрозділи органів державної фіскальної служби, які очолюють перевірку платника податків - юридичної особи, не пізніше ніж за 12 робочих днів до початку проведення інформують засобами електронного зв'язку органи державної фіскальної служби:

за неосновним місцем обліку, в яких такий платник податків перебуває за місцем розташування (реєстрації) підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

При цьому підрозділи органу державної фіскальної служби, що очолюють перевірку платника податків - юридичної особи, забезпечують його повідомлення у порядку, передбаченому пунктом 1.4 цього розділу Методичних рекомендацій, а також направлення (вручення) копії наказу у встановлених Кодексом випадках.

Органи державної фіскальної служби, у яких юридична особа перебуває за неосновним місцем обліку (за місцем розташування рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність), забезпечують проведення перевірок відокремлених підрозділів такого платника податків або перевірки з питань дотримання цим платником податків вимог законодавства щодо повноти та своєчасності сплати окремих податків і зборів, на обліку щодо сплати яких він перебуває у такому органі державної фіскальної служби. Ці ж органи державної фіскальної служби забезпечують своєчасне інформування і надання матеріалів такої перевірки до закінчення перевірки платника податків - юридичної особи органу державної фіскальної служби, що проводить його перевірку, у визначений цим органом термін, але не пізніше, ніж за 3 дні до завершення перевірки

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що Головне управління ДФС в Івано-Франківській, як орган , що проводив перевірку, не мав права проводити перевірку позивача щодо сплати податків і зборів за неосновним місцем обліку (м. Харків), а зобов'язаний був повідомити орган державної фіскальної служби, де позивач перебуває за неосновним місцем обліку Східну ОДПІ у м. Харкові, з метою забезпечення таким органом одночасної з ГУ ДФС в Івано-Франківській області перевірки. В той час як Східна ОДПІ у м. Харкова, як контролюючий орган за неосновним місцем обліку , зобовязаний був скласти акт перевірки та направити його до органу, що очолює перевірку -ГУ ДФС в Івано-Франківській області , для складання податкового повідомлення-рішення.

Проте , як встановлено судом , акт перевірки було складено ГУ ДФС в Івано-Франківській області, а податкове повідомлення-рішення прийнято ГУ ДФС України в Харківській області, тобто не повноважним органом.

Також судом першої інстанції не враховано, що відповідачем порушено строки прийняття податкового повідомлення- рішення.

Відовідно до п. 86.8 ст.86 ПК УКраїни податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Судом встановлено, що рішенням ДФС України від 17.03.2017р. зобов'язано прийняти нові податкові повідомлення-рішення, зазначене рішення ДФС отримано позивачем 14.04.2017р., проте оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті 04.05. 2017р., тобто поза межами трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податнику.

Судом апеляційної інстанції відповідно до ст.11 КАС України зобов'язано було податковий орган надати докази отримання рішення ДФС України та обґрунтувати правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень в зазначені строки.

Проте вимоги суду виконані відповідачем не були, жодних доказів в обґрунтування правомірності дій податкового органу щодо дотримання строків прийняття оскаржуваних рішень суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що законодавством чітко визначено порядок, строки та підстави прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки діяльності платників податків, які оформлені відповідними актом та свідчать про порушення вимог законодавства.

Прийняття податкового повідомлення- рішення після сплину строків, визначених нормами ст.86 ПК України , законодавством не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що тлумачення яке навів суд першої інстанції, не відповідає меті перевірки, змісту прав платника податків, допускає можливість недосягнення перевіркою її мети, невиконання платником податків обов'язку надати посадовим особам органі податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Виходячи з норм податкового кодексу, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення. Невиконання вимог процедури проведення перевірки призводить до визнання такої перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Враховуючи те, що судом встановлено порушення процедури прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, такі дії не створють правових наслідків, а отже прийняті за наслідками такої перевірки рішення, підлягають скасуванню.

З урахуванням вищезазначеного судом не надається правова оцінка правомірності здійснених податковим органом нарахувань грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Оскільки за наслідками судового розгляду задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Корпорація Агро-Союз" , скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 94 КАС України стягує за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області на користь позивача витрати, пов'язаних зі сплатою судового збору, в сумі 3360,00 грн.за подання адміністративного позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2017р. по справі № 820/2110/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 04.05.2017 та № від 04.05.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" витрати зі сплати судового збору в розмірі 3360, 00 грн. (три тисячі триста шістдесят гривень,00 копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 18.12.2017 р.