Справа № 804/6629/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 р. Справа № 804/6629/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпровька теплоелектроцентраль» до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
12 жовтня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Дніпровька теплоелектроцентраль» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- скасувати податкове повідомлення-рішення: № НОМЕР_1 від 27.09.2017 року, складене на підставі акта перевірки від 11.09.2017 року № 129/57/04-36-12-08/00130820.
В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій з огляду на порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Дніпровька теплоелектроцентраль» та дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, під час якого не нараховується неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції за невиконання та неналежне виконання зобовязань. Отже, штраф в період дії мораторію, введеного у справі про банкрутство, не може бути застосований. Також, зазначає, що ПрАТ «Дніпровька теплоелектроцентраль» не може нести відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, складених за жовтень та листопад 2015 року, оскільки обєктивно не змогли виконувати зобовязання своєчасно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 р. відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 06.12.2017 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на порушення термінів реєстрації податкових накладних ПрАТ «Дніпровька теплоелектроцентраль» у Єдиному реєстрі податкових накладних за жовтень та листопад 2015 року, що зумовило нарахування штрафних санкцій у відповідності до п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України. Вказує, що в даному випадку відповідач не має вимог по сплаті грошових зобовязань, у тому числі на дату введення мораторію, тобто відсутня вимога, виконання якої має зупинитись мораторієм. Отже, штраф, визначений податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 27.09.2017 року, є поточними вимогами кредиторів, отже дія мораторію на задоволення таких вимог не поширюється.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Приватне акціонерне товариство «Дніпровька теплоелектроцентраль» зареєстровано у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Камянській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків, зборів та обовязкових платежів.
Судом встановлено, що 11.09.2017 р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, керуючись п.19-1.1 ст.19, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку ПАТ «Дніпровька теплоелектроцентраль» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних за жовтень та листопад 2016 року, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з 14.11.2016 р. по 23.02.2016 р.
За результатами перевірки 11.09.2017 р. складено акт перевірки № 129/57/04-36-12-08/00130820 (а.с.6-7), в якому зазначено про порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України: порушено граничні строки реєстрації по 11 податковим накладним в Єдиному реєстрі податкових накладних за жовтень та листопад 2015 року на загальну суму податку на додану вартість 4155463,30 грн.
На підставі акта перевірки № 129/57/04-36-12-08/00130820 від 11.09.2017 р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 27.09.2017 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафу за затримку реєстрації податкових накладних за платежем податок на додану вартість у загальній сумі 1482404,68 грн.
Під час розгляду справи судом перевірено прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне.
Так, згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.
Відповідальність платника податку, передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, діє з 01.01.2015 року.
Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.
Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
В той же час, відповідно до пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
Статтею 19 вказаного закону передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобовязують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.
Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом.
Відповідно, вказана вище норма визначає конкретний проміжок часу, протягом якого не нараховується штраф за неналежне виконання зобов'язань щодо сплати. І цей проміжок часу відповідає строку дії мораторіюю.
Отже, протягом дії мораторію не застосовуються штрафні санкції, зокрема за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, термін сплати яких настав після дня введення мораторію.
Оскільки судом встановлено, що відповідачем застосовано штрафні санкції після введення мораторію за неналежне виконання позивачем вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України - порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, то таке рішення суперечить приписам статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», отже є протиправним.
При цьому суд зазначає, що для спірних правовідносин не має значення чи були виконані основні зобов'язання до введення мораторію, чи ні.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на сукупність вищевикладених обставин, оскільки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, визначених ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Дніпровька теплоелектроцентраль» підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 06 грудня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі здійснено 11 грудня 2017 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Дніпровька теплоелектроцентраль" до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 27.09.2017 року.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1