Справа № 808/2168/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
04 грудня 2017 року (о 16 год. 40 хв.)Справа № 808/2168/17
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., суддів Бойченко Ю.П., Татаринова Д.В., за участю секретаря Лялько Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України
до Державна фіскальна служба України
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі відповідач 1), до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України, відповідач 2), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1, оформлене протоколом №5 від 25.04.2017, у частині відмови у наданні статусу учасника бойових дій позивачу;
зобов`язати відповідача встановити статус учасника бойових дій позивачу згідно із пунктом 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 01.06.2015 по 06.09.2015 на підставі наказів ДФС України був відряджений до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей для безпосередньої участі в її проведенні та виконанні завдань, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України згідно з наказами від 23.07.2015 №0160, 03.09.2016 №0170 керівника Антитерористичного центру. Вказує, що у квітні 2017 року вирішив отримати статус учасника бойових дій, про що звернувся із заявою до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України. Однак, рішенням комісії №5 від 25.04.2017 ОСОБА_1 було відмовлено в отриманні такого статусу. Вважає вказане рішення таким, що постановлене з порушенням вимог ст. 5, абзацу 1 п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», абзацу 2 п. 2, абзацу 2 п. 4, абзацу 2 п. 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення №413, п. 2, 7 Розділу ІІ Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України №957, оскільки позивачем на розгляд Комісії були надані усі можливі документи, які у відповідності до вищенаведених вимог законодавства є підставою для надання статусу учасника бойових дій. Звертає увагу суду, що відповідач не заперечує ані факт належності позивача до осіб начальницького складу відповідного органу ДФС України, ані факт перебування безпосередньо в районах антитерористичної ситуації у період її проведення, а головне, повністю визнає факт участі позивача у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Ураховуючи викладене, вважає, що відповідач 1 не мав законних підстав для відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника бойових дій, а тому просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідачів у судовому засіданні проти прозову заперечив, із підстав, викладених у запереченнях. Просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
За приписами частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно з частиною шостою статті 12 та частиною першою статті 41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції, займав посаду начальника другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, має звання старшого лейтенанта.
Наказом ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 29.05.2015 № 1539-о позивача було відряджено у розпорядження Головного управління ДФС у Донецькій області на період з 01 червня по 29 червня 2015 року (29 календарних днів).
Відповідно до наказу ДФС України "Про продовження відрядження працівників податкової міліції" від 26.06.2015 №1905-о позивачу було продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області з 30 червня по 28 липня 2015 року (29 календарних днів).
28 липня 2015 року ДФС України винесений наказ "Про продовження відрядження працівників податкової міліції" №2268-о, яким позивачу було продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області з 29 липня по 26 серпня 2015 року (29 календарних днів).
Відповідно до наказу ДФС України "Про продовження відрядження працівників податкової міліції" від 26.08.2015 №2681-о позивачу було продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області з 27 серпня по 08 вересня 2015 року (13 календарних днів).
Крім того, наказами керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 23.07.2015 №0160, 03.09.2016 №0170 наказано вважати ОСОБА_1 залученим до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях та відрядженим в район її проведення з підпорядкуванням керівнику антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях у період з 01 червня по 04 вересня 2015 року.
Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 23.11.2015 №327 наказано вважати позивача таким, що перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань.
Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 30.03.2017 №552/99-99-21-10-01-18д, виданою начальником Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов`янськ) Державної фіскальної служби України капітану податкової міліції ОСОБА_1 , підтверджено, що позивач дійсно в період з 04.02.2016 по 16.05.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області. У зазначеній довідці вказано, що вона є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій.
Також факт безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції у період з 01.06.2015 по 06.09.2015 підтверджується довідкою Головного управління ДФС у Луганській області від 03.03.2017 № 662/8/12-32-41, яка видана позивачу в тому, що останній у вказаний період був відряджений до ГУ ДФС у Луганській області та перебував у підпорядкуванні начальника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області, а також фактично проходив службу у даному підрозділі, з метою виконання бойових завдань та прийняття безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області.
Крім цього, ОСОБА_1 16.07.2017 нагороджено відзнакою Всеукраїнської громадської організації «Спілка ветеранів та працівників силових структур України «Звитяга» «За захист економічних інтересів України в зоні проведення АТО».
Позивачем до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України було подано заяву (вх. № 2073/Інше від 04.04.2017) про надання йому статусу учасника бойових дій.
Відповідно до витягу з Протоколу № 5 засідання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у ДФС від 25.04.2017, наявного в матеріалах справи, Комісією у зв`язку з відсутністю правових підстав одноголосно прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в т.ч. колишніх) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС.
Листом від 28.04.2017 №5911/3/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації" відповідач повідомив позивача про те, що Комісією прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в т.ч. колишнім) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, які відряджались до головних управлінь ДФС у Донецькій та/чи Луганській областях, у зв`язку з чим було повернуто позивачу направлені до Комісії заяву та матеріали.
Не погодившись з вказаним рішенням Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України про відмову у наданні статусу учасника бойових дій, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.2013 №3551-XII (далі Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно із статтею 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Відповідно до статті 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII визначено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.
Судом встановлено, що позивач був залучений до підрозділу оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції для виконання спеціальних (бойових) завдань.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 було затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі Порядок № 413 ).
Пунктом 2 Порядку №413 визначено, що статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Згідно з пунктом 4 Порядку №413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:
витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;
для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів;
для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв;
для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим цього пункту, або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом із такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами;
для осіб, які проходять службу (працюють) у військових частинах (органах, підрозділах), установах та організаціях або на підприємствах, які постійно дислокуються чи розташовані безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення.
Відповідно до пункту 5 Порядку №413, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається:
- комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі.
- міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Наказом Міністерства фінансів України №957 від 14.11.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2016 року за №1553/29683 (далі - Положення №957) затверджено Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України.

Розділом I Положення №957 визначено, що Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - Комісія) утворюється відповідно до пункту 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (із змінами). Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України та актами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства та цим Положенням.

Пунктом 1 Положення № 957 визначено, що Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - Комісія) утворюється відповідно до пункту 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 413.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 Положення № 957 Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності підстав.

Пунктом 7 Положення № 957 визначено вичерпний перелік підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій, а саме відсутність документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення; надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення;наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Зазначені підстави є вичерпними та не підлягають широкому тлумаченню.

При цьому, під вичерпністю розуміється, що у уповноваженого органу при розгляді заяв і доданих до них матеріалів та прийнятті за результатами такого розгляду рішення щодо відмови у присвоєнні статусу учасника бойових дій, відсутня можливість альтернативного вибору підстав для відмови, окрім як з тих, що передбачені пунктом 7 розділу II Положення №957.

Тобто, фактично Комісія вправі прийняти рішення на власний розсуд, керуючись власними дискреційними повноваженнями, проте виходячи виключно з підстав, що обмежені їх вичерпністю.

Разом з тим, суд зазначає, що оскаржуване рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій, оформлене протоколом №5 від 25.04.2017, не містить жодну з підстав для відмови, передбачену Положенням №957.

Також, суд зауважує, що єдиною підставою відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій є лише невіднесення його посади до числа посад осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС України, до служби на яких, на думку Комісії, позивач не належить. Інших доводів, а саме чи брав позивач безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України Комісією не досліджувалося.

Поряд з цим, безпідставним та необґрунтованим, на думку суду, також є посилання відповідача на лист Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 21.04.2017 №1730/02/05.1-17 як на підставу прийняття рішення про відмову позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, що створює обов`язкові правові наслідки у відповідній сфері суспільних відносин, а носить лише інформаційний, рекомендаційний та необов`язковий характер.

Аналіз вищевказаного дає суду підстави зробити висновок, що причина, яка слугувала для відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, не передбачена Положенням №957, що свідчить про протиправність такої відмови.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України про відмову у наданні статусу учасника бойових дій, оформлене протоколом №5 від 25.04.2017, не відповідає критеріям законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною третьою статті 2 КАС України, а відтак порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України встановити статус учасника бойових дій позивачу згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Так, згідно з пунктом 1 розділу ІІ Положення № 957 Комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України (ДФС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення №957 Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності підстав; приймати рішення про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС.

Отже, виключно Комісії належить право надавати або відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій, а тому суд не може підміняти повноваження Комісії, зобов`язуючи надавати статус учасника бойових дій.

Крім того, суд наголошує, що єдиною підставою відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій є лише не віднесення його посади до осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС України, службу до яких, на думку Комісії, позивач не належить.

Інших же доводів, а саме чи брав участь позивач безпосередню в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України Комісією не досліджувалося.

Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13 слідує, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача у питаннях надання статусу учасника бойових дій що належать виключно до компетенції комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, а відтак, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача повторно, з урахуванням висновків суду по даній справі, розглянути документи про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із частиною другою статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять..

Як встановлено частинами першою, другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 КАС України не передбачено їх стягнення у даному випадках.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, оформлене протоколом №5 від 25.04.2017, у частині відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані ОСОБА_1 матеріали щодо визнання учасником бойових дій згідно із пунктом 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та прийняти рішення.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.В.Батрак

Суддя Ю.П.Бойченко

Суддя Д.В.Татаринов