Справа № 534/1486/17
Суддя: Крикливий В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1486/17
Провадження № 2-а/534/88/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі Крикливого В.В. Клімовій С.І.
з участю:позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області Скрили Станіслава Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає скасувати постанову суб'єкта владних повноважень, на підставі якої на позивача було накладено адміністративне стягнення ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позові обставини. Пояснив, що при проїзді перехрестя, порушення правил дорожнього руху він не допускав.

Будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач Скриль С.В. в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не надав.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №022165 від 07.09.2017 року, винесеною інспектором ССПП №4 відділення поліції №2 Скриль С.В., позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.34), 07.092017 року о 10 год. 25 хв. у м.Горішні Плавні на регульованому перехресті вулиць Добровольського-Миру, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки ВАЗ-212140, державний номер НОМЕР_1, зупинив свій транспортний засіб для надання переваги в русі транспортним засобам, які рухались по перехрещуваній дорозі на зелений сигнал світлофора, за дорожньої розміткою 1.12 (стоп-лінія), нанесеною для організації дорожнього руху на даному перехресті, перед світлофором, чим порушив п.16.3 ПДР України.

Встановивши обставини справи, оцінивши досліджені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У відповідності до вимог п.16.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ході розгляду справи, позивач ОСОБА_3 заперечував факт порушення ним правил проїзду перехрестя. Зазначив, що він в'їхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, проте перетнувши стоп-лінію, зупинив свій автомобіль, оскільки на протилежній стороні увімкнувся жовтий сигнал світлофора. Проїхати назад (за стоп-лінію) він не мав змоги, оскільки його транспортний засіб був заблокований автомобілем патрульної поліції.

Окрім цього, зазначив, що звертався до представника поліції та попросив інспектора надати йому докази порушення ним Правил дорожнього руху, на що отримав відмову, його ж пояснення поліцейським до уваги прийнято не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, надала суду аналогічні покази, зазначивши, що знаходилась а автомобілі в якості пасажира, та була безпосереднім очевидцем зазначених вище подій.

Виходячи із змісту ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Всупереч наведеної норми, відповідач обмежився лише наданням завіреної копії постанови. Інших додаткових доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (пояснення позивача або свідків, відео- чи фотофіксації, тощо), відповідачем суду не надано.

Разом із тим, виходячи із змісту оскаржуваної постанови, до постанови приєднувались пояснення ОСОБА_3 та відео. Проте, зазначені документи суду не надавались.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Будь-які інші докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_3 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи, що суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху та відповідно вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд вважає позов обґрунтованим.

За таких обставин позовні вимоги щодо скасування постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.1712 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Постанову серії ДР № 022165 від 07 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_7 за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис В.В. Крикливий

З оригіналом вірно.

Суддя В.В. Крикливий