Справа № 810/5747/15
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року № 810/5747/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Стандарт" ОСОБА_2 , Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Стандарт" ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

15 грудня 2015 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом (із змінами від 8 серпня 2016 р.) до Уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Стандарт" ОСОБА_2 (далі - відповідач 1) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. 1-8).

Протокольною ухвалою від 11 серпня 2016 р. залучено до участі у справі відповідача 2 - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Стандарт" ОСОБА_3 (далі - відповідач 2) (а.с. 162).

8 серпня 2017 р. позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 2 від 9 вересня 2015 р. № 11 "Про визнання правочинів (договорів) нікчемними" в частині визнання нікчемним переказу коштів (транзакції), здійсненої позивачем 6 лютого 2015 р. в сумі 200 000 грн 00 коп. на підставі платіжного доручення від 6 лютого 2015 р. № 3398 на поточний рахунок позивача № 9719 згідно договору банківського вкладу № 76879;

- зобов'язати відповідача 1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ "Стандарт" за договором банківського вкладу від 6 лютого 2015 р. № 76879 (а.с. 179-180).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ відповідачем 2 видано протиправно, оскільки кошти на рахунок позивача надійшли за договором банківського вкладу (депозиту) № 76879, який ним було укладено в Уманському відділенні банку ПАТ КБ "Стандарт" з датою повернення вкладу - 13 лютого 2015 р.

Відповідач 1 позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що позивачем було здійснено правочин з перерахування грошових коштів та укладено договір банківського рахунку, умови якого передбачають платіж з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством. Зазначив, що кошти на рахунок позивача надійшли внаслідок "розбивки великого вкладу" іншого клієнта ПАТ КБ "Стандарт" з метою створення штучного зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування коштів за рахунок держави (а.с. 112-114).

Відповідач 2 у судове засідання не прибув, письмових заперечень проти позову не подав.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

9 вересня 2015 р. відповідачем 2 було видано наказ № 11 "Про визнання правочинів (договорів) нікчемними" (далі - наказ № 11) (а.с. 115).

Згідно з вимогами п. 1 названого наказу було визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно переліку, в якому під номером 3398 зазначено позивача.

У зв'язку з тим, що позивач вважає такий наказ відповідача 2 протиправним, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 р. № 14 (далі - Положення № 14), Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 р. № 492 (далі - Інструкція № 492).

Відповідач 1 є спеціалізованою державною установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані ним повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів на підставі та у відповідності до Закону № 4452-VI.

З огляду на це, виниклий спір є публічно-правовим і підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в рішеннях від 27 квітня 2017 р. по справам №№ 21-3143а16, 21-2397а16, та відповідає висновкам Вищого адміністративного суду України (ухвала ВАСУ від 27 квітня 2017 р. № К/800/26956/16).

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Як убачається з ст. 12 Закону № 4452-VI, виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з вимогами ч. 1, 4 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно з вимогами ч. 1, 2, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Як убачається з п.п. 3-6 розділу ІІІ Положення № 14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Згідно з вимогами п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14 Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до вимог п. 10.1 Інструкції № 492 на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватися банківським документом, зокрема платіжним дорученням та/або банківською випискою про переказ коштів на її рахунок.

Разом з тим, єдиною та необхідною умовою для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними і застосування відповідних наслідків у вигляді не включення осіб (клієнтів банку), які їх уклали, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є наявність хоча б однієї правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

При цьому, слід враховувати, що перелік правових підстав для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними, закріплений у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Дана правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 826/23915/15.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, позивач являється вкладником ПАТ "КБ "Стандарт" згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 6 лютого 2015 р. № 76879.

Як убачається з виписки по особовому рахунку позивача, 6 лютого 2015 р. на його рахунок надійшли кошти у сумі 200 000 грн 00 коп. (а.с. 121).

Згідно з платіжним дорученням від 6 лютого 2015 р. № 3398 клієнт ПАТ "КБ "Стандарт" ОСОБА_4 перерахував на банківський рахунок позивача № 9719 кошти у сумі 200 000 грн 00 коп. із зазначенням призначення платежу "Поповнення рах.зг.дог.№ 3474 від 12.07.2013" (а.с. 122).

У цей же день позивач перерахував ці кошти на інший свій рахунок № 9719 із зазначенням призначення платежу "Залучення коштів на депозит згідно угоди № 76879 від 06.02.2015", що підтверджується платіжним дорученням від 6 лютого 2015 р. № 2908 (а.с. 123).

При вирішенні справи, судом враховано наступне.

11 лютого 2015 р. правлінням Національного банку України прийнято рішення № 90/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" (а.с. 124).

Названим рішенням ПАТ "КБ "Стандарт" віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та установлено певні обмеження в його діяльності (а.с. 124 на звороті).

При цьому, як убачається з його тексту, назване рішення є банківською таємницею (а.с. 124).

18 лютого 2015 р. правлінням Національного банку України прийнято постанову № 116 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" до категорії неплатоспроможних" (а.с. 126).

19 лютого 2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови правління Національного банку України № 116 прийнято рішення № 38 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ КБ "Стандарт", згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ КБ "Стандарт" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 20 лютого 2015 р. по 19 травня 2015 р. включно (а.с. 127).

18 травня 2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 101 "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ "Стандарт", яким продовжено здійснення тимчасової адміністрації по 18 червня 2015 р. (а.с. 128).

18 червня 2015 р. правлінням Національного банку України прийнято рішення "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" № 385 (а.с. 130).

Водночас, 19 червня 2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Стандарт" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" № 120, яким запроваджено процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Стандарт" строком на 1 рік з 19 червня 2015 р. по 18 червня 2016 р. включно та відповідача 2 призначено уповноваженою особою (а.с. 129).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 листопада 2015 р. № 208 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Стандарт" та делегування повноважень ліквідатора банку" з 16 листопада 2015 р. призначено названою уповноваженою особою ОСОБА_2 (відповідача 2 у справі) (а.с. 131).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 червня 2016 р. № 903 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "КБ "Стандарт" та делегування повноважень ліквідатора" продовжено строк здійснення процедури ліквідації названого банку на два роки по 18 червня 2018 р. включно (а.с. 132).

Як вже зазначалося, 9 вересня 2015 р. відповідачем 2 було видано наказ № 11 "Про визнання правочинів (договорів) нікчемними" (а.с. 115).

Згідно з п. 1 названого наказу було визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно переліку, в якому під номером 3398 зазначено позивача.

При вирішенні справи судом також враховано, що внесення (зарахування) коштів у сумі 200 000 грн 00 коп. на рахунок позивача, відкритий в ПАТ "КБ "Стандарт" на підставі укладеного з ним договору банківського вкладу (депозиту) від 6 лютого 2015 р. № 76879, підтверджується банківською випискою, завіреною печаткою названого банку та платіжним дорученням від 6 лютого 2015 р. № 2908 (а.с. 121, 123).

Відповідачем 2 названа операція визнана нікчемною на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, тобто, у зв'язку зі здійсненням перевірки їх законності та виявленням, що такі операції були вчинені банком внаслідок дроблення суми на рахунку іншого клієнта, у період віднесення банку до категорії проблемних, з метою надання кредиторам банку переваг перед іншими фізичними особами у вигляді можливості отримати відшкодування коштів за рахунок третіх осіб шляхом перерахування коштів з рахунку на рахунок.

Тобто, зазначені обставини стали підставою для застосування наслідків нікчемності правочину та не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Проте, доводи відповідача 2 ґрунтуються на припущеннях і не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 70 КАС України.

Тобто, відповідачем 2 не доведено наявності будь-яких конкретних правових підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, за яких договір банківського вкладу позивача і операції з внесення коштів на його рахунок за цим договором були визнані нікчемними.

Крім того, доводи відповідача 1 про те, що кошти надійшли на рахунок позивача шляхом переказу від іншої особи, не є достатніми підставами вважати таку операцію нікчемною.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2017 року № К/800/4780/16.

Водночас, відповідачами 1, 2 не надано доказів на підтвердження нікчемності договору банківського вкладу, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем 2 наказ № 11 видано протмиправно, а отже, він підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

За наведених обставин підлягають задоволенню і позовні вимоги про зобов'язання відповідача 1 подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "КБ "Стандарт" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас, судом не може бути взято до уваги заперечення відповідача 1, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, чого не було зроблено відповідачами 1, 2.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" ОСОБА_3 від 9 вересня 2015 р. № 11 "Про визнання правочинів (договорів) нікчемними" в частині визнання нікчемним правочину переказу коштів (транзакції), здійсненого ОСОБА_4 на підставі платіжного доручення від 6 лютого 2015 р. № 3398 в сумі 200 000 грн 00 коп. на поточний рахунок № 9719.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Стандарт" (рахунок № 9719 за договором банківського вкладу від 6 лютого 2015 р. № 76879) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.