Справа № 813/2774/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року справа № 813/2774/17

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого-судді Кухар Н. А.

секретар судового засідання Шавель М.М.

за участі представників:

позивача Бабій І. М.

відповідача Шиба А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Трейд Захід» до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення :

- № від 21.12.2016 року, яким ТзОВ «Глобал Трейд Захід» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток у розмірі 284 254,00 грн.;

- № від 21.12.2016 року, яким ТзОВ «Глобал Трейд Захід» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» у сумі 556 991 грн, в тому числі 445 593, 00 грн за основним платежем і 111 398, 25 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено на підставі акта перевірки від 25.10.2016 року № 297/13-06-14-02/ «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Глобал Трейд Захід» () з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства України по взаємовідносинах із ПП «Компанія Фотоніка» (), ПП «Аквамедікум» (), ТзОВ « 100 Років Гарантії» (), ТОВ «Тігерколор Україна» (), за період діяльності з 01.01.2014 по 31.08.2016 року». У вищенаведеному акті контролюючий орган, вказав, зокрема про те, що господарські операції між ТОВ «Глобал Трейд Захід» та його контрагентами ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії», ТОВ «Тігерколор Україна» не спричинили реального настання юридичних наслідків. Позивач з такими висновками не погоджується, вважає їх помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства. В той же час, зазначив, що відповідач не надав належної правової оцінки документам, які підтверджують факт реального здійснення господарських операцій позивача з названими контрагентами, а також доказам, які пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «Глобал Трейд Захід». Натомість долучена до матеріалів справи первинна документація, на думку позивача, повністю спростовує висновки відповідача про порушення податкового законодавства щодо заниження податку на прибуток та податку на додану вартість у періоді, що перевірявся. Щодо посилань відповідача на проведення фінансово-господарських операцій з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності, то пояснила, що з огляду на передбачений чинним законодавством України принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. На підставі викладеного вважає, що податкові повідомлення-рішення від 21.12.2016 року № та № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в обґрунтуваннях позовної заяви, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, суть яких зводиться до наступного. Проведеною Личаківською об'єднаною державною податковою інспекцією ДФС у Львівській області позаплановою виїзною документальною перевіркою з питань дотримання ТзОВ «Глобал Трейд Захід» вимог податкового та іншого законодавства України по взаємовідносинах із ПП «Компанія Фотоніка» (), ПП «Аквамедікум» (), ТзОВ « 100 Років Гарантії» (), ТОВ «Тігерколор Україна» () за період з 01.01.2014 по 31.08.2016 року, результати якої оформлені актом від 25.10.2016 року № 297/13-06-14-02/ «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Глобал Трейд Захід», встановлено неправомірне відображення товариством у податковому обліку господарських операцій по придбанню у ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії», ТОВ «Тігерколор Україна» робіт, послуг. Зокрема, стверджує про нікчемність правочинів, укладених між ТзОВ «Глобал Трейд Захід» та ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії», ТОВ «Тігерколор Україна» оскільки в таких немає необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутні трудові ресурси (кваліфіковані працівники), основні фонди, складські приміщення, транспортні засоби. Окрім того, зазначив, що вироком Сихівського районного суду від 25.08.2016 року засновника, ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії», ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 205 КК України, а вироком Сихівського районного суду від 10.08.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 205 КК України, а саме останнім під прикриттям ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум» здійснювалася фіктивна діяльність по наданню податкової вигоди для третіх осіб. У зв'язку із цим вважає, що всі господарські операції, які відбувались за участі ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії», ТОВ «Тігерколор Україна» з його контрагентами, в т.ч. і позивачем, не спричиняють реального настання правових наслідків. Відповідно подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які відповідно до вимог Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту та валових витрат, не мають сили первинних документів. Висновки відповідача щодо нереальних господарських операцій з контрагентами також ґрунтуються на обставинах проведення досудового розслідування та на вироку Сихівського районного суду м. Львова. За таких обставин вважає, що викладені в акті перевірки від 25.10.2016 року № 297/13-06-14-02/ висновки щодо заниження ТзОВ «Глобал Трейд Захід» податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток є обґрунтованими, відповідно прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення від 21.12.2016 року № та № - правомірними і підстав для задоволення позову немає.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ТзОВ «Глобал Трейд Захід» як юридична особа зареєстрована 19.04.2011 року. На податковий облік позивача взято 20.04.2011 року. У періоді, який перевірявся, ТзОВ «Глобал Трейд Захід» було зареєстровано як платник ПДВ, згідно свідоцтва від 25.01.2012 року № 200022380. Відповідно до наявних відомостей, позивач здійснює діяльність у сфері оптової торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Як підтверджується матеріалами справи, в період із 10.10.2016 року по 17.10.2016 року, відповідно до наказів від 06.10.2016 року № 380, від 11.10.2016 року № 389 Личаківською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Глобал Трейд Захід» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках із ПП «Компанія Фотоніка» (), ПП «Аквамедікум» (), ТзОВ « 100 Років Гарантії» () за період з 01.01.2014 по 31.08.2016 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт № 297/13-06-14-02/ від 25.10.2016 року, у якому зафіксовано наступні порушення податкового законодавства, допущені ТзОВ «Глобал Трейд Захід» у своїй діяльності:

1)п.п.198.2, 198.3, 198.6 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 957 126 грн., у тому числі за квітень 2015 року на суму 101 625 грн., за травень 2015 року на суму 64 836 грн., за червень 2015 року на суму 51 134 грн.; за липень 2015 року на суму 64 836 грн.; за серпень 2015 року на суму 77 369 грн.; за вересень 2015 року на суму 167 196 грн.; за жовтень 2015 року на суму 131 013 грн.; за листопад 2015 року на суму 96 926 грн.; за грудень 2015 року на суму 59 716 грн.; за березень 2016 року на суму 44 179 грн.; за квітень 2016 року на суму 21 779 грн.; за травень 2016 року на суму 96 803 грн.;

2)п.п.134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 731 033 грн., у тому числі за 2015 рік на 731 033 грн.

Як випливає зі змісту акта № 180/1401/39159540 від 24.10.2016 року, податковий орган дійшов висновку, що операції між ТзОВ «Гарантбудімекс» і його контрагентами - ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії», - не носили реальний характер, а лише документувалися для отримання позивачем податкових вигод. За висновками відповідача такі операції насправді не мали місця, а тому включення коштів, сплачених за виконані роботи по них до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та формування податкового кредиту за рахунок сум ПДВ, сплачених у ціні таких робіт, було безпідставним і протиправним, навіть за умови формально правильного оформлення первинних та інших підтверджуючих документів.

Відповідно до підп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з підп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначено ст.198 ПК України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Глобал Трейд Захід» уклало ряд договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, а саме: договір купівлі-продажу від 19.04.2015 року № ДГ-00000053, з ТзОВ «Ліквідність»; договір купівлі-продажу від 15.07.2016 року без номера з ТзОВ «Ледком Україна»; договір купівлі-продажу від 29.01.2015 року № 6 з Львівським університетом І. Франка, договір купівлі-продажу від 03.06.2015 року № ДГ-00000013 з ТзОВ «Монтажник»; договір купівлі-продажу від 19.04.2015 року № ДГ-00000053, з ТзОВ «Ліквідність»; договір купівлі-продажу від 30.10.2015 року № ДГ-00000090 з ТзОВ «Неодім Захід»; договір купівлі-продажу від 27.07.2016 року № ДГ-00000063 з ТзОВ «Макроклімат»; договір купівлі-продажу від 19.04.2015 року № ДГ-00000053, з ТзОВ «Ліквідність»; договір постачання від 21.05.2014 року № ДГ-00000042 з ТзОВ «Володар-Маркет»; договір купівлі-продажу від 24.06.2015 року № ДГ-00000057 з ТзОВ «БУДЕКСІМ»; договір купівлі-продажу від 12.01.2015 року № ДГ-00000001 з ТзОВ «Кліматбудсервіс»; договір купівлі-продажу від 10.03.2015 року № ДГ-00000026 з ТзОВ «Еталон-Ком»; договір купівлі-продажу від 02.06.2015 року № ДГ-00000074 з ТзОВ «Автономні джерела струму»; договір купівлі-продажу від 27.11.2014 року № ДГ-00101 з ТзОВ «Гарантбудімекс»; договір купівлі-продажу від 19.02.2015 року № ДГ-00000018 з ТзОВ «Ельпласт-Львів»; договір купівлі-продажу від 03.02.2015 року № ДГ-0000015 з ЛКП № 507; договір купівлі-продажу від 19.04.2015 року № ДГ-0000037 з ТзОВ «Промтехвод-Ч»; договір купівлі-продажу від 10.10.2015 року № ДГ-0000086 з ТзОВ «Бора-7»; договір постачання від 23.01.2015 року № ДГ-0000011 з ТзОВ «Нібе-Україна»; договір купівлі-продажу від 14.04.2015 року без номеру з ТзОВ «Тракт Ком» та договір про виконання робіт № 17.02.2016 з ТзОВ «Корпорація КРТ», а саме роботи по влаштуванню системи водопостачання, каналізації, системи опалення корпусу номер 2 Гамаліївської ЗОШ по вул. Грушевського в с. Гамаліївка.

В подальшому, з метою виконання зазначених договорів та договору з виконання будівельних робіт ТОВ «Глобал Трейд Захід» уклало ряд договорів купівлі - продажу з іншими контрагентами, серед яких ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії», ТОВ «Тігерколор Україна», в яких купувались різноманітні групи будівельних матеріалів та ПП «Аквамедікум» ще й виконувало певні види будівельних робіт.

Спростовуючи висновки відповідача щодо нереальності господарських операцій з ТзОВ « 100 РОКІВ ГАРАНТІЇ» та на підтвердження їх реальності ТзОВ «Глобал Трейд Захід» було подано суду ряд документів, а саме, позивачем представлено (в копіях) наступні документи:

- договір купівлі-продажу від 15.03.2016 року без номеру, згідно умов якого Постачальник (ТзОВ « 100 РОКІВ ГАРАНТІЇ») зобов'язується передавати у власність Покупцю (ТзОВ «Глобал Трейд Захід»), а Покупець приймати та оплачувати товар, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена Сторонами у Заявках, які є додатками до цього Договору і становлять його невід'ємну частину. Крім того долучено:

- видаткову накладну № 36 від 01.06.2016 року, податкову накладну від 01.06.2016 року.

- видаткову накладну № 23 від 20.05.2016 року, податкову накладну від 20.05.2016 року.

- видаткову накладну № 7 від 15.03.2016 року, податкову накладну від 15.03.2016

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу № 15/10/2015 від 15.10.2015 року, згідно умов якого Постачальник (ПП «Аква-Медікум») зобов'язується передавати у власність Покупцю (ТзОВ «Глобал Трейд Захід»), а Покупець приймати та оплачувати товар, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена Сторонами у Заявках, які є додатками до цього Договору і становлять його невід'ємну частину. Крім того долучено:

- видаткову накладну № 66 від 10.11.2015 року, податкову накладну від 10.11.2015 року.

- видаткову накладну № 49 від 19.10.2015 року, податкову накладну від 19.10.2015 року видаткову накладну № 67 від 16.11. 2015 року, податкову накладну від 16.11.2015 року.

- видаткову накладну № 78 від 23.11.2015 року, податкову накладну від 23.11.2015 року

- видаткову накладну № 79 від 30.11.2015 року, податкову накладну від 30.11.2015 року.

- видаткову накладну № 85 від 07.12.2015 року, податкову накладну від 07.12.2015 року.

- видаткову накладну № 16 від 19.02.2016 року, податкову накладну від 19.02.2016 року.

Судом досліджено договір поставки № 0409/1 від 04.09.2015 року, згідно умов якого Постачальник (ПП «КОМПАНІЯ ФОТОНІКА») зобов'язується передавати у власність Покупцю (ТзОВ «Глобал Трейд Захід»), а Покупець приймати та оплачувати товар, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена Сторонами у Заявках, які є додатками до цього Договору і становлять його невід'ємну частину. Крім того долучено:

- видаткову накладну № 48 від 12.04.2016 року, податкову накладну від 12.04.2016 року.

- видаткову накладну № 60 від 06.05.2016 року, податкову накладну від 06.05.2016 року.

- видаткову накладну № 70 від 01.06.2016 року, податкову накладну від 01.06.2016 року.

- видаткову накладну № 14 від 18.02.2016 року, податкову накладну від 18.02.2016 року.

- видаткову накладну № 38 від 21.03.2016 року, податкову накладну від 21.03.2016 року.

- видаткову накладну № 54 від 21.04.2016 року, податкову накладну від 21.04.2016 року.

- видаткову накладну № 11 від 03.02.2016 року, податкову накладну від 03.02.2016 року.

- видаткову накладну № 10 від 02.02.2016 року, податкову накладну від 02.02.2016 року.

- видаткову накладну № 9 від 02.02.2016 року, податкову накладну від 02.02.2016 року.

- видаткову накладну № 82 від 30.09.2015 року, податкову накладну від 30.09.2015 року.

- видаткову накладну № 104 від 30.10.2015 року, податкову накладну від 30.10.2015 року.

- видаткову накладну № 103 від 30.10.2015 року, податкову накладну від 30.10.2015 року.

- видаткову накладну № 100 від 27.10.2015 року, податкову накладну від 27.10.2015 року. видаткову накладну № 113 від 28.12.2015 року, податкову накладну від 28.12.2015 року.

- видаткову накладну № 112 від 22.12.2015 року, податкову накладну від 22.12.2015 року.

- видаткову накладну № 96 від 06.10.2015 року, податкову накладну від 06.10.2015 року.

- видаткову накладну № 71 від 25.09.2015 року, податкову накладну від 25.09.2015 року.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV).

Згідно зі ст.1 Закону №996-ХIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

За змістом ч.ч.1 та 2 ст.9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Визначальною ж ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. За відсутності факту придбання робіт (послуг), відповідні суми не можуть враховуватись у податковому обліку навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів. Реальність, в свою чергу, потребує з'ясування того факту, чи справді відповідні роботи (послуги) отримано від указаних у первинних документах контрагентів.

А тому, з метою підтвердження чи спростування права платника на податковий кредит, слід дослідити чи відбувались господарські операції в дійсності, чи лише їх сутність була відображена платником у податковій звітності з метою отримання права на податковий кредит (на податкову вигоду).

Дослідивши форму та зміст всіх вище перелічених документів, суд дійшов висновку, що такі, зокрема, договори, є належним доказом досягнення їх сторонами домовленостей щодо здійснення, у відповідності до погоджених умов, конкретних господарських операцій, спрямованих на задоволення їх інтересів та на реалізацію господарської компетенції таких юридичних осіб.

Також і первинні документи, які складалися для підтвердження факту виконання господарських операцій за укладеними договорами та для їх документування, за своїм змістом засвідчують факти здійснення відповідних робіт та передачі їх результатів від виконавця до позивача. При цьому, такі первинні документи повністю відповідають вимогам. Крім того, відповідач не обґрунтовує свої висновки формальними недоліками оформлення таких первинних документів.

Дослідивши надані позивачем податкові накладні, суд відзначає, що вони також оформлені у відповідності до приписів чинного законодавства та не містять недоліків, які б вказували на їх дефектність, при цьому, відповідач також не обґрунтовує свої висновки формальними недоліками оформлення таких податкових накладних.

Окрім того, суд бере до уваги наявні в матеріалах справи документи, які засвідчують господарську доцільність та потребу у купівлі в ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії» будівельних матеріалів в ТзОВ «Глобал Трейд Захід», а також використання їх результатів у діяльності позивача.

Розглянувши і дослідивши їх, суд відзначає, що такі документи вказують на надання позивачем послуг і виконання ним робіт на замовлення третіх осіб, які належним чином документувалися та засвідчують факти дійсного закупівлі будівельних матеріалів.

При цьому, за складом та обсягами необхідність закупівлі будівельних матеріалів відповідають тим, які, в свою чергу, ТзОВ «Глобал Трейд Захід» купувало в ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії», ПП «Фотоніка».

Виходячи з поняття розумної економічної причини (ділової мети) в розумінні підп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, усі зібрані в цій справі документи підтверджують наявність такої, а також доцільність існування таких правовідносинах, оскільки ціна реалізації матеріалів позивачем на користь третіх осіб є більшою від тієї, за якою вони придбавалися в ПП «Аквамедікум», ТзОВ « 100 Років Гарантії», ПП «Компанія Фотоніка», тобто за рахунок цього позивач отримував відповідний дохід.

Разом з тим щодо твердження відповідача про відсутність у позивача товарно - транспортних накладних, то суд зазначає, що товарно-транспортні накладні та дорожні (шляхові) листи не є документами суворої звітності, їх складання та оформлення не є обов'язковим.

Товарно-транспортна накладна за своєю суттю є підтвердженням придбання автотранспортних послуг і єдиною підставою для включення до складу валових витрат сплачених сум за автотранспортні послуги.

Відсутність товарно-транспортної накладної свідчить про відсутність підстав для віднесення до складу валових витрат, витрат за автотранспортні послуги, а не витрат з придбання товарів. Товарно-транспортна накладна не є визначальною підставою для віднесення витрат пов'язаних з придбанням товарно-матеріальних цінностей до складу валових витрат, оскільки відповідною транспортною документацією мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не операції з придбання товарно-матеріальних цінностей. Таким чином, в платника податків відсутній законодавчо встановлений обов'язок підтверджувати факт отримання товару товарно-транспортною документацією, за наявності інших документів бухгалтерського обліку, що підтверджують факт отримання платником податків товарів, а відтак, висновки податкового органу про відсутність такої на підтвердження факту понесення валових витрат та податкового кредиту платника податків є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи згадані документи в сукупності та кожен зокрема, суд дійшов висновку, що такі не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення. Таким чином, висновок контролюючого органу про безтоварний характер спірних операцій є передчасним, оскільки цей висновок не відповідає фактам, покладеним в його основу. Так, законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, а також достовірність документів податкового обліку, доки податковим органом це не спростовано належними та допустимими доказами. Викладені обставини та факти не відповідають таким ознакам, позаяк мають характер припущень.

Окрім зазначеного вище, податковий орган в акті перевірки, обгрунтовуючи свої висновки про відсутність фактичного виконання спірних господарських операцій за період, що перевірявся, покликається на інформацію про відсутність контраганта ПП «Аквамедікум» () за місцем реєстрації, а також лист слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000071 від 11.05.2016 року за попередньою кваліфікацією ст. 205 КК України, інформацію слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Тернопільській області про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 11.05.2016 року за попередньою кваліфікацією ст. 205 КК України, ст. 212 КК України.

Суд зазначає, що на момент винесення спірних податкових повідомлень рішень не було вироку суду, що набрав законної сили, а відтак, така інформація не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 69 КАС України, та не може підтверджувати обставини, на які відповідач посилається з метою підтвердження вчинення позивачем порушень податкового законодавства.

Посилання контролюючого органу на відсутність контрагента позивача за юридичною адресою, станом на момент проведення перевірки, також не є доказом правомірності висновків відповідача, викладених в акті перевірки. Оскільки належним доказом відсутності підприємства за місцезнаходженням є наявність запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Втім, відповідний витяг з реєстру з наявністю такого запису як на момент вчинення господарських операцій, так і на час розгляду справи в суді, відсутній.

Більше того, на момент виникнення спірних правовідносин контрагенти позивача - ПП «Аква-Медікум», ПП «Компанія Фотоніка», ТОВ « 100 РОКІВ ГАРАНТІЇ» не були позбавлені права укладати з іншими суб`єктами господарювання договори з метою забезпечення власної господарської діяльності, були належним чином зареєстровані, що доводить достатній об'єм правоздатності останніх для укладення цивільно-правових угод.

Твердження Інспекції про відсутність у спірних контрагентів необхідних умов для досягнення результатів господарської, економічної діяльності, технічного, робітничого персоналу, власних складських приміщень, виробничих активів або інших основних засобів, транспортних засобів, самі по собі не є доказом безтоварності операцій, що розглядаються, та недобросовісності підприємства як платника податків; ці доводи є оцінкою контрагента, за дії та поведінку яких позивач не може нести відповідальність. Крім того, при здійсненні комерційної діяльності в сфері торгівлі, надання послуг не завжди необхідною є наявність власних основних засобів та значної кількості персоналу; звичаями ділового обороту встановлені й інші можливості залучення матеріальних ресурсів без реєстрації в уповноважених органах (як-от - на умовах оренди, найму за цивільними договорами тощо).

Щодо посилання відповідача на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 25.08.2016 року, яким ОСОБА_3 (засновника, директора ПП «Аква-Медікум», ТОВ « 100 РОКІВ ГАРАНТІЇ), визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, та вирок Сихівського районного суду від 10.08.2017 року,яким ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 205 КК України, а саме останнім під прикриттям ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум» здійснювалася фіктивна діяльність по наданню податкової вигоди для третіх осіб, то суд вважає, що такий не є достатньою підставою для висновків про порушення позивачем норм податкового законодавства.

З вироку Сихівського районного суду м. Львова від 25.08.2016 року вбачається, що ним було, зокрема, затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим за ч.2, 3 ст.27, ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України та прокурором прокуратури Львівської області. При цьому, як випливає зі змісту вироку, обвинувачений звинувачувався в тому, що переслідуючи корисливу мету та для реалізації своїх злочинних намірів створив і призначив себе на посаду директора ПП «Аква-Медікум», ТОВ « 100 РОКІВ ГАРАНТІЇ, достовірно знаючи, що не буде здійснювати організаційно-розпорядчі функції керівника, а лише документально буде числитися службовою особою. Укладаючи ж угоду, дана особа добровільно визнала себе винуватою у висунутих звинуваченнях.

З вироку Сихівського районного суду м. Львова від 10.08.2017 року вбачається, що ним було, зокрема, затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим за ч.2, 3 ст.27, ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України та прокурором прокуратури Львівської області. При цьому, як випливає зі змісту вироку, обвинувачений звинувачувався в тому, що переслідуючи корисливу мету та для реалізації своїх злочинних намірів під прикриттям ПП «Компанія Фотоніка», ПП «Аквамедікум» здійснював фіктивна діяльність по наданню податкової вигоди для третіх осіб. Укладаючи ж угоду, дана особа добровільно визнала себе винуватою у висунутих звинуваченнях.

У зв'язку з чим, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.4 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Однак, слід зауважити, що по-перше, в даній адміністративній справі не розглядається питання про правові наслідки дій чи бездіяльності обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_4 в кримінальній справі, тобто певної фізичної особи, а діяння, вчинювані такою особою, не стосуються безпосередньо предмету спору в даній адміністративній справі.

По-друге, обов'язковість преюдиційних обставин, яка передбачена ч.4 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, поширюється на ті обставини, які були встановлені безпосередньо вироком у кримінальній справі. У даному ж випадку, як вбачається зі змісту вироків, обставини діяльності обвинувачених осіб та ТзОВ «Глобал Трейд Захід» (питання правовідносин якого з позивачем підлягають дослідженню в даній адміністративній справі) судом не досліджувалися. Тобто в кримінальному провадженні судом не було об'єктивно з'ясованими ряд питань, котрі є істотними в даній адміністративній справі, зокрема, не досліджено та не встановлено, у який конкретний період діяльність товариства була фіктивною; чи вся діяльність ПП «Аква-Медікум», ТОВ « 100 РОКІВ ГАРАНТІЇ», ПП «Фотоніка» була фіктивною чи лише за окремими епізодами (по співпраці з окремими контрагентами); якщо фіктивною була не вся його діяльність (або звинувачення по окремих епізодах не підтверджуються), то чи епізоди по операціях, документованих із позивачем, були фіктивними тощо.

Крім того, за результатами оскарження зазначеного вироку, в ухвалах апеляційного суду Львівської області від 13.09.2017 року та від 19.10.2017 року зазначено, що в оскаржуваних вироках викладено встановлені фактичні обставини кримінального провадження із зазначенням ряду фіктивних підприємств, які не здійснювали господарської діяльності. При цьому, жодного конкретного посилання на ТзОВ «Гарантбудімпекс» у вироку немає. Таким чином, не можна вважати, що згадані вироки безпосередньо стосуються прав та інтересів вказаного товариства. Переконливих аргументів щодо протилежного суду не надано.

Відтак, зазначене цілком і повністю спростовує посилання відповідача на зазначені вище вироки, як на основний доказ нереальності господарських операцій. Інших належних та допустимих доказів податковим органом не надано.

Доцільно також акцентувати увагу на тому, що самі по собі порушення податкового законодавства, допущені постачальником у ланцюгу постачання товарів/робіт/послуг, тягнуть негативні наслідки саме для такого постачальника та не можуть автоматично впливати на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сум сплаченого в ціні товару податку на додану вартість чи сплачених коштів до складу своїх витрат. І лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для висновку про необґрунтованість податкової вигоди.

Зазначене випливає з актуальної практики Європейського Суду з прав людини, в якій Суд чітко окреслив правило індивідуальної відповідальності платника податків, яке, зокрема, полягає у тому, що добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом. Зокрема, у п.71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Європейський Суд з прав людини вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив і у рішенні по справі «Бізнес Саппорт Сентр» проти Болгарії», п.23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції.

А відтак, навіть за умови достовірного підтвердження обставин щодо порушення податкового законодавства контрагентом позивача, це не може автоматично підтверджувати порушення податкового законодавства позивачем.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки та заперечення, та ним не було спростовано доводів позивача, натомість наявними в матуріалах справи первинними документами підтверджується реальність здійснення господарських операцій та формування податкових зобов'язань.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 21.12.2016 року № та № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Трейд Захід» 12618,69 ( дванадцять тисяч шістсот вісімнадцять грн..69 коп) грн..

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 18 грудня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.