Справа № 806/2487/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"12" грудня 2017 р. Справа № 806/2487/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" жовтня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Бекон" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа: Головне управління ДФС у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 03.10.2016 року № , № ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.10.2017р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 03.10.2016 № , № .

Присуджено Товариству з обмеженою відповідальністю "Еко-Бекон" понесені ним судові витрати у розмірі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ "Еко-Бекон", за результатами якої складено акт №3573/1204 від 17.06.2016 (а.с.44-46), яким встановлено порушення платником податків терміну сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України в сумі 182736 із затримкою від 20 до 76 календарних днів.

На підставі акту Житомирською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.07.2016 № та №.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення позивачем в адміністративному порядку було оскаржено до Головного управління ДФС у Житомирській області.

За результатами розгляду скарги, ГУ ДФС у Житомирській області 28.08.2016 року прийнято рішення № 836/6/06-30-10-07-07 (а.с.26-29), згідно якого останній:

"скасовує податкове повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ від 27.07.2016 № про застосування штрафної санкції в частині 2000 грн., а в іншій частині - в сумі 2000 грн. без змін;

залишає без змін податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2016 про застосування штрафної санкції в сумі 28547 грн.;

додатково застосовує штрафну санкцію в сумі 4000 грн. за несвоєчасну сплату податку на прибуток (20%)".

Не погоджуючись з рішенням ГУ ДФС у Житомирській області позивач подав скаргу до ДФС України, за результатами розгляду якої 27.09.2016 року прийнято рішення №20872/6/99-99-11-03-01-25 (а.с.30-31), яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ від 27.07.2016 № та № з урахуванням рішення ГУ ДФС у Житомирській області, прийнятого за розглядом первинних скарг, а скаргу - без задоволення.

03.10.2016 відповідачем на підставі акту камеральної перевірки №3573/1204 від 17.06.2016 прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № (а.с.13), яким за затримку на 20 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 20 000 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2000 грн.;

- (а.с.14), яким за затримку на 38 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 20 000 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 4000 грн..

Податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2016 постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 року по справі №806/299/17, яка набрала законної сили 26.06.2017 року (а.с.32-43), визнано протиправним та скасовано.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до пп.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-V (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною (п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України).

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У відповідності до п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Абзацом першим п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених п.126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено із матеріалів справи, ТОВ "Еко-Бекон" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств в електронній формі № від 28.02.2016 за 2015 рік, у якій товариством визначено самостійно до сплати грошове зобов'язання у розмірі 182736,00 грн.(а.с.15-16) та сплатило частинами: 10.03.2016 - 20000 грн.; 28.03.2016 - 20000 грн.; 30.03.2016 - 20000 грн.; 31.05.2016 - 60000 грн.; 07.06.2016 - 30000 грн.; 08.06.2016 - 16000 грн.; 14.06.2016 - 16736 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями. (а.с.18-25).

До висновку про несвоєчасність сплати позивачем грошового зобов'язання у розмірі 182736,00 грн. відповідач дійшов внаслідок проведення камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток.

Судом встановлено, що фактичними підставами застосування до позивача штрафних санкцій спірними рішеннями слугували висновки контролюючого органу про те, що Товариством суму податкового зобов'язання з податку на прибуток, сплачено із порушенням граничних строків сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток.

При цьому, до такого висновку контролюючий орган дійшов за результатами проведеної камеральної перевірки підприємства щодо податкової звітності з податку на прибуток.

З даного приводу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що під час камеральної перевірки не може досліджуватись своєчасність сплати платником податків податкових зобов'язань, оскільки дані висновки контролюючий орган може робити лише за результатами документальної перевірки на підставі дослідження відповідних первинних документів.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів є предметом саме документальної перевірки, умови, порядок призначення та проведення якої суттєво відрізняються від камеральної перевірки.

Так, відповідно до пп.75.1.2. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків .

З аналізу наведених норм слідує, що при проведенні камеральної перевірки дослідженню підлягають саме дані податкової звітності, а отже в акті за результатами проведення камеральної перевірки можуть бути зафіксовані лише встановлені помилки (порушення) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

При проведенні камеральної перевірки податкових декларацій з податку на додану вартість, регламентом встановлений вичерпний перелік порушень в результаті виявлення яких контролюючий орган має право складати саме акт камеральної перевірки. До такого переліку порушень не відноситься встановлення порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що досліджуючи обставини декларування позивачем показників декларації, відповідач вийшов за межі обставин, які перевіряються під час камеральної перевірки, тим самим - діяв неправомірно.

А так як акт камеральної перевірки є доказом, здобутим із порушенням закону то відповідно до ч.3 ст.70 КАС України, судом не може братися до уваги та бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, контролюючим органом перевіркою порушено введений у 2015-2016 роках мораторій на проведення будь-яких перевірок підприємств з обсягом доходу до 20 млн. грн..

Так, в пункті 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" законодавець встановив імперативну заборону на проведення органами Державної фіскальної служби України перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках за попередній рік. При цьому, вказана заборона стосується будь-яких видів перевірок, тобто документальних, фактичних або камеральних.

Виключення з цієї заборони передбачені лише якщо суб'єкт господарювання має обсяг доходу понад 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік; перевірка проведена з дозволу Кабміну, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України; у випадку, якщо суб'єкт господарювання ввозить на митну територію України та/або виробляє та/або реалізує підакцизні товари (з 01 січня 2015 року).

Як встановлено, ТОВ "Еко-Бекон" не підпадає під жодне виключення із заборони. Так, обсяг його доходів за попередній рік становить менше 20 мільйонів гривень, камеральна перевірка призначена не за заявкою суб'єкта господарювання, не за дозволом Кабінету Міністрів, не за рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, і доказів протилежного відповідачем не надано.

В контексті наведеного, колегія суддів вважає, що камеральна перевірка ТОВ "Еко-Бекон" проведена відповідачем всупереч законодавчій забороні на її проведення.

Враховуючи, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 року № та № винесенні контролюючим органом за результатами незаконно проведеної перевірки, то вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем та наявними у матеріалах доказами спростовано, а апелянтом не доведено законності їх дій, як контролюючого органу, при винесенні податкових повідомлень-рішень 03.10.2016 року № та № , а тому позовні вимоги ТОВ "Еко-Бекон" правомірно задоволено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином з'ясував обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" жовтня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" грудня 2017 р.