Справа № 239/324/16-а
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Грідяєва М.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року справа № 239/324/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року у справі №239/324/16-а за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Новогродівського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Селидовське ОУПФУ), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила: визнати незаконним рішення Селидовського ОУПФУ №1447 від 24.05.2017 року про відмову в призначенні пенсії, зобов'язати зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 весь період роботи на посаді машиніста підйомних машин в ДП «Вугільна компанія» «Куйбишевська», ДП «Шахта «Лідієвка» та зарахувати до загального страхового стажу весь період роботи на підприємстві «Донецький заводі «Продмаш» та ДП «Шахта «Лідієвка» (а.с.2-4, 99-100).

Постановою Новогродівського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року визнано неправомірним та скасоване рішення Селидовського ОУПФУ №1447 від 24 травня 2017 року про відмову в призначенні пенсії позивачу; зобов'язав відповідача зарахувати до пільгового стажу позивачеві, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи: з 11.02.2003 року по 09.04.2007 року, з 10.04.2007 року по 13.05.2007 року, з 14.05.2007 року по 30.04.2009 року на шахті «Куйбишевська» Виробничого Об'єднання «Донецьквугілля», період роботи з 12.04.2010 року по 31.07.2014 року, з 01.08.2014 року по 04.08.2014 року на ВП «Шахта «Лідієвка» ДП «ДВЕК», з 22.08.1983 року по 07.05.1986 року на Донецькому Заводі «Продмаш»; зобов'язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26 квітня 2016 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору (а.с.145-152).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж в пільгових умовах. До пільгового стажу не зараховано період роботи: з 11.02.2003 року по 09.04.2007 року, з 14.05.2007 року по 30.04.2009 року, через неможливість перевірити достовірність довідки, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території та реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній українській владі території не здійснювались; з 10.04.2007 року по 13.05.2007 року, з причин не проходження підприємством атестації робочих місць за умовами праці; з 12.04.2010 року по 31.07.2014 року через не надання пільгової довідки та копії наказу про атестацію робочих місць за умовами праці; з 22.08.1983 року по 07.05.1986 року через виправлення в трудовій книжці дати прийняття на роботу містить та не наданням підтверджуючої довідки; з 01.08.2014 року по 04.08.2014 року за відсутністю відомостей про сплату єдиного соціального внеску (а.с.155-159).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, дослідила матеріали справи за доводами апеляційної скарги і дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини справи.

Позивач звернулася до УПФУ в м.Новогродівці з заявою від 26.04.2016 року про призначення пенсії, яке розглянуто як звернення громадян.

Рішенням УПФУ в м.Новогродівці № 1447 від 24.05.2015 року за заявою від 15.05.2017 року позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за зниженням віку за нормами п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2 р.XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закону України №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року у в звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. До пільгового страхового стажу не зараховані періоди роботи позивача на посаді машиніста підйомних машин на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» з 11.02.2003 до 09.04.2007 року та з 14.05.2007 до 30.04.2009, оскільки підприємство фактично знаходиться на непідконтрольній українській владі території та реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольну Україні територію не здійснювалося, тому відсутня можливість перевірити дані пільгової довідки. Також не зарахований до страхового пільгового стажу стаж роботи на цьому ж підприємстві з 10.04.2007 року по 13.05.2007 року, оскільки за цей період відсутня атестація робочих місць і з 12.04.2010 року по 31.07.2014 року на підприємстві ДП «Шахта Лідієвка» ДП «ДВЕК», оскільки не надана пільгова довідка та копія наказу про атестацію робочих місць за умовами праці.

До загального страхового стажу не зараховані періоди:

з 22.08.1983 року по 07.05.1986 року на «Донецькому заводі «Продмаш», так як дата прийняття на роботу містить виправлення та не додана підтверджуюча довідка про роботу за вказаний період;

з 01.08.2014 року по 04.08.2014 року на ДП «Шахта Лідієвка», в зв'язку з відсутністю відомостей про сплату єдиного соціального внеску до МДЗ України (а.с.102).

Відповідно до записів в копії трудової книжки позивач: 22.08.1983 року прийнята учнем токаря на Донецький завод «Продмаш»; 15.05.1984 року призначена майстром механічного цеху; 07.05.1986 року звільнена за переводом на шахту; 25.09.2001 року прийнята оператором АГЗ на Виробниче об'єднання «Донецьквугілля» шахта «Куйбишевська»; 11.02.2003 року переведена машиністом підйому поверхні, підприємство неодноразово реорганізовувалось у ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська»; 30.04.2009 року звільнена за ст.40 п.1 КЗпроП України в зв'язку з ліквідацією підприємства; 12.04.2010 року прийнята машиністом підйомних машин поверхні на ОП «Шахта «Лідієвка» ДП «ДВЕК», яке утворено у ДП «Шахта «Лідієвка»; 04.08.2014 року звільнена за ст.38 КЗпроП України за власним бажанням (а.с.24-30)

Відповідно до довідки ДП «Шахта «Лідієвка» від 26.11.2014 року № 125, зазначені відомості про заробітну плату для обчислення пенсії з квітня 2010 року по серпень 2014 року за період роботи позивач, та зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески до ПФУ (а.с.13).

За даними довідки ДП «Шахта «Лідієвка» від 26.11.2014 року № 453, позивач працював на ВП «Шахта «Лідієвка» ДП «ДУЕК» (а.с.15).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ДП «Шахта «Лідієвка» від 26.11.2014 року №453, позивач з 12.04.2010 року по 04.08.2014 року працювала на ВП «Шахта «Лідієвка» ДП «Донецка вугільна енергетична компанія» машиністом підйомних машин поверхні з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком №2 , що передбачено Постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року (а.с.19).

Згідно наказів ДП «Донецьквугілля» ВП «Шахта «Лідієвка» №802 від 18.07.2005 року, № 466к від 16.07.2010 року «Про затвердження атестації робочих місць по Списку №2 по ВП «Шахта «Лідієвка», на підприємстві було атестоване робоче місце машиніста підйомних машин поверхні (а.с.16-17).

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» від 20.11.2014 року №208, позивач з 11.02.2003 року по 30.04.2009 року працювала на шахті «Куйбишевська» машиністом підйомних машин поверхні, що передбачена Списком №2, що передбачено Постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року. Також зазначено, що атестація робочих місць проведена та затверджена наказами №579 від 20.07.1995 року, №163 від 10.04.2002 року, №2293 від 14.05.2007 року (а.с.18).

Згідно наказів Донецького виробничого об'єднання по видобутку вугілля Шахта «Куйбишевська» №163 від 10.04.2002 року, №229 від 14.05.2007 року «Про результати атестації робочих місць поверхні» на підприємстві було атестоване робоче місце машиніста підйомних машин (а.с.32-35).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено стаж роботи у спірні періоди.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.

Згідно зі статтею 100 Закону № 1788-XII, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Праця позивача у спірний період за професією, що передбачена Списком № 2, не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до пунктів 2, 3, 20 Порядку № 637, у разі, якщо документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи; у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, приписи законодавства встановлюють, що записи у трудовій книжці підтверджують спеціальний стаж, а уточнюючі довідки підтверджують такий стаж тільки коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів зазначає, що трудовою книжкою позивача підтверджується відповідний пільговий стаж роботи позивача на посадах, що передбачені Списком № 2, із зайнятістю повний робочий день. Отже, позивачем надано усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження пільгового стажу. Також, позивачем додатково надано до уточнюючі довідки, що підтверджують наявний пільговий стаж.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зарахування до пільгового стажу який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи: з 11.02.2003 року по 09.04.2007 року, з 10.04.2007 року по 13.05.2007 року, з 14.05.2007 року по 30.04.2009 року на шахті «Куйбишевська» виробничого об'єднання «Донецьквугілля», з 12.04.2010 року по 31.07.2014 року та з 01.08.2014 року до 04.08.2014 року на ВП «Шахта «Лідієвка» ДП «ДВЕК».

Щодо посилання відповідача на наявність виправлення в трудовій книжці позивача дати прийняття на роботу містить, колегія суддів зазначає, що наявність такого виправлення не може бути підставою для не зарахування усього періоду роботи. Крім того, зазначений запис містить посилання на номер та дату наказу про прийняття на роботу, що збігається, внаслідок чого період роботи позивача з 22.08.1983 року по 07.05.1986 року на Донецькому заводі «Продмаш» відповідачем протиправно не зараховано до загального страхового стажу.

Стосовно посилання відповідача на те, що довідки та накази про проведення атестації робочих місць видані підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому, вона є недійсною та не може прийматися до уваги, колегія суддів зазначає наступне.

Довідки та накази про проведення атестації робочих місць видані установою розташованою в м. Донецьку, яке відноситься до населених пунктів, визначених розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Разом з цим, колегія суддів зазначає, що з наданих позивачем довідок, а саме печаток підприємства, вбачається, що воно створено у порядку, передбаченому законами України, доказів зворотного відповідачем не надано.

Крім того, положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.

Колегія суддів зазначає, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території м. Донецька.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року Лоізіду проти Туреччини дійшов такого висновку Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території.

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен був взяти до уваги інформацію зазначену у довідках та накази про проведення атестації робочих місць, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії на пільгових умовах.

Стосовно посилання апелянта на неможливість проведення перевірки достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи позивача, колегія суддів з цих підстав зазначає наступне.

За положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Згідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 р. № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Колегія суддів зазначає, що за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки правомірності видачі довідки не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці.

Щодо посилання апелянта на не підтвердження пільгового періоду роботи у звязку з підтвердження проведення атестації на підприємствах, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442 (далі - Порядок №442), що набрав чинності 21.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та пунктом 4 Порядку № 383, атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Державної експертизи умов праці з участю установ санітарно-епідеміологічної служби МОЗ.

Згідно з підпунктами 4.1 - 4.2 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

З аналізу зазначених норм вбачається, що результати атестації підтверджують пільговий стаж впродовж 5 років після затвердження їх результатів.

Відповідно до підпункту 4.4 Порядку № 383, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Колегія суддів зазначає, що зазначені норми передбачають, що у разі якщо атестація проведена на підприємстві вперше після 21.08.1997, до пільгового стажу зараховується 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-585а14, від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1203а15, яка підлягає обовязковому застосуванню відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244-2 КАС України, згідно якого, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, атестація підтверджує певні умови праці та надає право на зарахування певного періоду роботи особи до та після проведення атестації. При цьому, порядок не вимагає затвердження атестації саме у період роботи особи на підприємстві, а лише те, що атестація повинна розповсюджуватися на період роботи особи.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено проведення атестації на підприємствах де працював позивач після 21.08.92. Наказами у відповідності до положень Порядів № 442 та № 383, підтверджує пільговий стаж за період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років.

Стосовно незарахування до пільгового страхового стажу періоду роботи з 01.08.2014 року по 04.08.2014 року на ВП «Шахта «Лідієвка» ДП «ДВЕК» через відсутність сплати страхових внесків колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 статті 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у частині 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст.106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 року, внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п.2 ч.1 ст.4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Отже, з 01.01.2016 року позивач не є платником єдиного соціального внеску та фактично позбавлений можливості забезпечення сплати сум єдиного внеску.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

На підставі викладеного, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов'язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підприємством із заробітної плати позивача щомісячно утримувались суми страхових внесків, що було відображено у щомісячних звітах підприємства поданих до податкового органу При цьому, підприємством внески були сплачені, що підтверджується відповідними довідками підприємства.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав. Отже суд першої інстанції правомірно взяв до уваги інформацію, яка міститься в копії довідки про пільговий стаж позивача, яка не суперечить та не спростовує фактичні дані, наявні в трудовій книжці позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на викладене колегія суддів погоджує висновок суду про протиправність спірного рішення про відмову в призначенні пенсії позивачеві та зобовязання відповідача зарахувати до страхового пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи: з 11.02.2003 року по 09.04.2007 року, з 10.04.2007 року по 13.05.2007 року, з 14.05.2007 року по 30.04.2009 року на шахті «Куйбишевська» Виробничого Об'єднання «Донецьквугілля», період роботи з 12.04.2010 року по 31.07.2014 року, з 01.08.2014 року по 04.08.2014 року на ВП «Шахта «Лідієвка» ДП «ДВЕК».

Але при цьому суд першої інстанції допустив помилку, зарахувавши період роботи позивача з 22.08.1983 року по 07.05.1986 року на Донецькому заводі «Продмаш» до пільгового страхового стажу, оскільки цей період не відноситься до пільгового і позивач просила зарахувати його до загального страхового стажу, тому в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Стосовно посилання відповідача на те, що судом при стягненні з відповідача сум судового збору не враховано звільнення його від сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що аналіз ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України дозволяє дійти висновку, що сплата судового збору відрізняється за своєю суттю від розподілу судових витрат. Останній є частиною відновлення порушеного права, тому задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правомірно здійснив розподіл судових витрат, стягнувши сплачений судовий збір на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень. До ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України зміни щодо звільнення Пенсійного фонду України та його органів від розподілу судових витрат не вносились.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми матеріального права в їх сукупності колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив правильне та обґрунтоване рішення за суттю вимог позову, проте резолютивна частина постанови суду підлягає зміні внаслідок допущення судом помилки та зарахування періоду роботи позивача з 22.08.1983 року до 07.05.1986 року на Донецькому заводі «Продмаш» до пільгового.

Керуючись ст.94 ч.1, ст.195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.2, ст.201, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 р. у справі № 239/509/16-а задовольнити частково.

Постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 р. у справі № 239/509/16-а змінити, а саме, третій абзац резолютивної частини постанови після слів « ВП «Шахта «Лідієвка» ДП «ДВЕК» доповнити словосполученням: « та зарахувати до загального страхового стажу».

В іншій частині постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 р. у справі № 239/509/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді: А.В. Гайдар

ОСОБА_3