Справа № 813/3753/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2017 року справа № 813/3753/17
Львівський окружний адміністративний суд в складі :
Головуючого судді Гулкевич І.З.
секретар судового засідання Іванес Х.О.
за участю : позивача ОСОБА_1 , представника позивача Мацепури В.С., представника відповідача Зданевич С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання незаконними та скасування наказу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просить : визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині оголошення догани заступнику начальника штабу начальника відділу управління службовою підполковнику ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення догана, що накладене на підполковника ОСОБА_1 наказом начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".
В обґрунтування позовної вимоги позивач вказала, що оскаржуваний наказ винесений безпідставно, оскільки позивач виконував належним чином свої обов`язки, порушення військової дисципліни не вчиняв.
Позивач вважає, вказане дисциплінарне стягнення накладене начальником Львівського прикордонного загону підполковником ОСОБА_2 12.06.2017 року - догана - незаконним та винесеним на фоні особистих неприязних стосунків, з метою створення підстав для звільнення позивача з Державної прикордонної служби України за нібито невиконання умов контракту. Окрім цього, зазначає, що відповідачем не встановлено коли саме позивач не здійснив перевірки зміни охорони, а також не встановлено чи були в позивача підстави і повноваження здійснювати таку перевірку.
У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги повністю, зазначив, що у діях позивача відсутні будь-які порушення військової дисципліни.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю. В обґрунтування заперечень зазначив, що притягуючи до дисциплінарної відповідальності позивача за порушення службової дисципліни, начальник Львівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб визначений законом, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження було надано, обґрунтовано, неупереджено і прав позивача, при цьому порушено не було, а тому немає підстав у задоволенні позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень. Окрім цього, зазначає, що підставами для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності визначеними статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, є невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Дисциплінарна відповідальність, військовослужбовців настає, за правопорушення, які пов`язані з виконанням службових обов`язків. Для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення. У свою чергу, право відповідача на вчинення дій, зокрема, щодо прийняття рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та проведення службового розслідування, є дискреційним повноваженням, а відтак відсутні підстави для задоволення позовним вимог.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходить військову службу в Державній прикордонній службі України з 1994 року. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 19.10.2015 року Західним регіональним управлінням ДПС України, є учасником бойових дій, у 2015 році перебував у службовому відрядженні у зоні проведення антитерористичної операції на сході України.
З січня 2016 року по 30.11.2017 року проходив службу в Львівському прикордонному загоні Західного регіонального управління Держаної прикордонної служби України на посаді заступника начальника штабу - начальника відділу управління служби штабу Львівського прикордонного загону.
12 червня 2017 року начальником Львівського прикордонного загону підполковником ОСОБА_2 , винесено наказ №144к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині оголошення догани заступнику начальника штабу начальника відділу управління службовою підполковнику ОСОБА_1 за нездійснення перевірок зміни охорони у відповідності до затверджених графіків, а саме до графіку контролю командуванням прикордонного загону за організацією, несенням служби особами добового наряду і зміни охорони та дотриманням персоналом прикордонного загону, який затверджений наказом начальника Львівського прикордонного загону від 05.12.2016 р №210 "Про організацію служби військ у Львівському прикордонному загоні у 2017 році".
Позивач вважає, що наказ в частині оголошення догани винесений з порушенням норм чинного законодавства звернувся до суду за захистом своїх прав.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року № 2232-XII, порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV (надалі Дисциплінарний статут Збройних сил України), за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Згідно ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а)зауваження; б)догана; в)сувора догана; г)попередження про неповну службову відповідність; д)пониження в посаді; е)пониження військового звання на один ступінь; є)звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж)позбавлення військового звання.
Статтями 83, 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Як вбачається із спірного наказу №144к від 12.06.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та доповідної записки від 08.06.2017 р, відповідач вказав, що позивачем не здійснювалась перевірка зміни охорони, що передбачено ст. 186 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних сил України та наказом начальника Львівського прикордонного загону від 05.12.2017 року №210 "Про організацію служб військ у Львівському прикордонному загоні у 2017 році".
Як вже зазначалося, перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до молодших та старших офіцерів, визначені у п. 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ. Водночас, підстави застосування дисциплінарних стягнень визначені у п. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ. Зокрема, такими підставами можуть бути: невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
При цьому, факт вчинення вказаних порушень повинен бути документально підтвердженим, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Представник відповідача стверджує, шо факт не здійснення позивачем перевіки підтверджується відсутністю підпису позивача в книзі видачі разових посвідчень на право перевірки варти 04 травня 2017 року.
Представник відповідача стверджує, що перевірка зміни охорони по вул. Олени Степанівни, 8 у м. Львові визначена графіком контролю, що затверджений наказом начальника Львівського прикордонного загону від 05 грудня 2017 року №210-од «Про організацію служби військ у Львівському прикордонному загоні у 2017 році», а також алгоритом роботи старшого оперативної групи та алгоритмом роботи складом оперативної групи (додатки 5 і 6 до наказу начальника Львівського прикордонного загону від 29 квітня 2017 року № 53-од). Зазначеними розпорядчими документами визначено щоденнно здійснювати перевірку несення служби зміною охорони по вул. О.Степанівни, 8 у м. Львові складом персоналу, який призначений в склад оперативноїх групи (відповідальним) по прикордонному загону.
Однак, з такими твердженнями представника відповідача суд не погоджується, оскільки позивач не був уповноважений командуванням прикордонного загону здійснювати перевірку зміни охорони 04.05.2017 року по АДРЕСА_1 , так як йому не було видано начальником Львівського прикордонного загону разового посвідчення на перевірку.
Даний факт підтверджується копією Книги видачі разових посвідчень на право перевірки варти, що долучена представником відповідача до матеріалів справи.
Як вбачається з даної Книги видачі разових посвідчень, разові посвідчення у Львівському прикордонному загоні видаються на перевірку двох об`єктів: варти на території Львівського прикордаонного загону по АДРЕСА_2 , що складається з військовослужбовців прикордонного загону; зміни охорони об`єкту по АДРЕСА_1 , охорону якого здійснює Воєнізована охорона Державної прикордонної служби (ВОХР).
Порядок несення служби вартою прикордонного загону та здійснення перевірок несення служби регулюється Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, яким визначено, що перевірка варти може здійснюватись особами, яким командиром військової частини видано разове посвідчення на перевірку варти. Перевірку варти без разового посвідчення здійснюють лише особи, що визначені в статті 209 цього Статуту (ст. 181 Статуту).
Відповідно до п. 1 розділу VІ "Організація вартової служби": варта - озброєний підрозділ, призначений для виконання бойового завдання з охорони та оборони об`єктів органів Держприкордонслужби. Варта підпорядковується начальнику органу Держприкордонслужби, начальнику варти, черговому по органу Держприкордонслужби та його помічнику.
У розділі ІХ "Вартове приміщення", порядок доступу до нього та об`єкта, що охороняється. Дії начальника варти у разі нападу на вартове приміщення, виникнення пожежі, стихійного лиха», встановлено, зокрема, наступне: безперешкодно до вартового приміщення допускаються начальник органу Держприкордонслужби, черговий по органу та його помічник, начальник відділу організації повсякденної діяльності, начальник та заступник начальника підрозділу ВОХОР. Про прибуття цих осіб начальник варти доповідає черговому по органу Держприкордонслужби. Офіцери свого органу Держприкордонслужби допускаються до вартового приміщення при наявності службового посвідчення особи та разового посвідчення на право перевірки варти, виданого начальником органу Держприкордонслужби. Інших осіб, що прибули для перевірки варти, начальник варти допускає до вартового приміщення при наявності письмового припису, підписаного посадовою особою органу Держприкордонслужби вищого рівня, за дорученням якої призначено здійснити перевірку, й тільки у супроводі чергового (його помічника) по органу Держприкордонслужби..
Перевірка організації несення служби вартою проводиться:
начальником варти - не менше двох разів на добу, з них - один раз у нічний час;
начальником підрозділу ВОХОР (заступником) - два рази на тиждень (з них один раз уночі);
начальником органу Держприкордонслужби та його заступниками - не менше одного разу на тиждень;
офіцерами органу Держприкордонслужби - згідно з графіком, який складається щомісяця, за рішенням начальника органу Держприкордонслужби при наявності разової перепустки на право перевірки варти.
Отже, як вбачається з вищевказаних норм Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України та Положення про воєнізовану охорону Державної прикордонної служби України, позичачу для перевірки варти, чи зміни охорони ВОХР,оскільки він за посадою не відноситься до осіб, які визначені ст. 209 Статуту та Положення про ВОХР, необхідно разове посвідчення, що видається виключно начальником прикордонного загону - який є начальником органу Держприкордонслужби та командиром частини.
Позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності за те, що він особисто не здійснював перевірку зміни охорони ВОХР по вул. О.Степанівни, 8 у м. Львові. Однак, позивачу не надавався наказ здійснювати перевірку зміни охорони ВОХР по вул. О.Степанівни, 8 у м. Львові, оскільки не було видано разового посвідчення для цієї перевірки.
Факт видачі начальником прикордонного загону позивачу разового посвідчення на перевірку варти і не надання посвідчення на перевірку зміни охорони ВОХР, свідчить, що в цей день 04.05.2017 року начальником прикордонного загону такий наказ на перевірку зміни охорони ВОХР не ставився. Отже те, що позивач не здійснював ( і не міг здійснити за відсутності разового посвідчення) перевірку зміни охорони ВОХР, свідчить про відсутність в його діях складу дисциплінарного правопорушення.
Відтак суд приходить до висновку, що наказ начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині оголошення догани заступнику начальника штабу начальника відділу управління службовою підполковнику ОСОБА_1 винесено неправомірно.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення догана, що накладене на підполковника ОСОБА_1 наказом начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", то така не підлягає до задоволення, оскільки на переконання суду, буде втручанням в дискреційні повноваження державного органу.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, позов необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2.Визнати протиправним та скасувати п.1 наказу начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині оголошення догани заступнику начальника штабу-начальнику відділу управління службою підполковнику ОСОБА_1 .
3. В іншій частині позову відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду.
Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 255 КАС України.

Суддя Гулкевич І.З.