Справа № 750/8452/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/8452/17 Головуючий у 1-й інстанції: Коверзнев В.О.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
ПОСТАНОВА
Іменем України

13 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Глущенко Я.Б.,
суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,
розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні йому перерахунку пенсії, виходячи із 60 % грошового забезпечення, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії з 21 липня 2017 року, з урахуванням вказаних виплат.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню в частині, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

З такими висновками не можна погодитися повністю, ураховуючи наступне.

Колегією суддів установлено, що з березня 2008 року позивач отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності відповідно до статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі 60% грошового забезпечення, яку виплачує відповідач. Під час обчислення розміру пенсії позивача, до складу грошового забезпечення не було включено грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та одноразову грошову допомогу при звільненні, тому що вказані види виплат не були зазначені в довідці, яку надав позивач під час призначення пенсії.

21.07.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про включення вказаних видів виплат до складу його грошового забезпечення та перерахунок розміру пенсії. До заяви позивач додав довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 30.06.2017 № 179/1/6810, в якій до складу грошового забезпечення позивача включено грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та одноразову грошову допомогу при звільненні.

Листом від 28.07.2017 № 1297/03/К-12 відповідач відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що законодавством України, що регулює спірне питання, не передбачено обчислення пенсії з розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Уважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою цієї ж статті Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови № 393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ.

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою № 1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Отже, зазначені допомоги (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань) є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 листопада 2017 року у справі №552/3686/17.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо того, що позивачем не було надано довідку встановленої форми, яка б підтверджувала сплату позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не заслуговують на увагу, ураховуючи наступне.

Дійсно, в наданій позивачем довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 30.06.2017 № 179/1/6810 не відображено факт сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, які позивач отримував під час проходження військової служби.

Однак, в матеріалах справи наявна відповідь командування військової частини НОМЕР_1 на адвокатський запит від 10 червня 2017 року (а.с.37), відповідно до якої командування військової частини не може підтвердити факт перерахування внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період 2006 2008 роки, оскільки платіжні документи, що надаються до органу Державної казначейської служби на перерахування внесків були знищені через три роки.

Разом із тим, колегія суддів звертає вагу на те, що обов`язок сплати військовослужбовцями внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з усіх видів грошового забезпечення, в тому числі з грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань на час проходження позивачем військової служби був передбачений статтею 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» та пунктом 2.2.17 постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1.

При цьому, контроль щодо перевірки роботодавцем та застрахованим сплати внеску на пенсійне державне страхування покладено саме на управління Пенсійного фонду. Однак, відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 72 України, не надав будь-яких доказів, які б спростовували факт сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових, які позивач отримував під час проходження військової служби.

Окрім того, колегія суддів ураховує, що підставою для відмови у здійсненні позивачу перерахунку пенсії відповідно до листа від 28.07.2017 року №1297/03/к-12 було зазначено саме те, що законодавством України, яке регулює спірне питання, не передбачено обчислення пенсії з розміру таких допомог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача, виходячи із 60 % грошового забезпечення, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань та зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок з 21 липня 2017 року, з урахуванням вказаних виплат.

Разом із тим, колегія суддів уважає помилковими висновки місцевого суду щодо задоволення позовних вимог в частині урахування для перерахунку пенсії позивача одноразової грошової допомоги при звільненні, з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, за змістом частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII пенсія військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Однак, ця норма не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-ХІІ та статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція викладені в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року у справі №812/6733/13-а.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2017 року в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні, а також в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні скасувати. У задоволенні адміністративного позову у цій частині відмовити.
У решті постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко