Справа № 569/17067/15-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Куцоконь Ю.П.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"13" грудня 2017 р. Справа № 569/17067/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

позивачки:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "15" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління охорони здоров'я Рівненської обласної державної адміністрації, Комунального закладу "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради, третя особа: Управління Держпраці у Рівненській області про визнання медичного висновку недійсним

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Управління охорони здоров'я Рівненської обласної державної адміністрації про скасування медичного висновоку клініко-експертної комісії управління охорони здоров'я Рівненської обласної державної адміністрації про стан здоров'я громадянки ОСОБА_3

Позов обґрунтовано тим, що 19 жовтня 2012 року вона перебувала на своєму робочому місці під час розгляду проблемного питання, зі сторони директора школи на неї здійснювався моральний тиск. Внаслідок безпідставних звинувачень та образ у її сторону, у неї значно погіршився стан здоров'я, вона перестала розмовляти, порушилося письмо. Лікар швидкої медичної допомоги повідомив, що у неї гіпертонічний криз і почався інсульт. Внаслідок вказаних дій, після тривалого та неодноразового стаціонарного лікування, їй була встановлена третя група інвалідності. ОСОБА_3 вважає, що інвалідність отримана нею під час виконання трудових обов'язків, а тому медичний висновок, який фактично вказану обставину заперечує, є передчасним, необґрунтованим і таким, що підлягає до скасування.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не досліджено усю подану позивачем медичну документацію про стан її здоров'я, а саме виписку із акту огляду МСЕК АВ №0013980, якою ОСОБА_3 встановлено інвалідність, причиною якої є загальне захворювання з ураженням ЦНС.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2012 року з ОСОБА_3, вчителем початкових класів ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 Здолбунівської районної ради Рівненської області, мав місце нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (невротична реакція на стрес), що підтверджується актом форми Н-5 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19 жовтня 2012 року в ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 Здолбунівської районної ради Рівненської області від 11 лютого 2014 року, а також актом форми Н-1 № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 11 лютого 2014 року.

В подальшому, 29 серпня 2013 року позивачу була встановлена третя група інвалідності по загальному захворюванню з ураженням ЦНС, про що свідчить виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0013980 від 29 серпня 2013 року.

Як слідує з інформації управління охорони здоров'я на ім'я начальника територіального управління Держгірпромнагляду у Рівненській області, викладеній у листі від 30 січня 2014 року № 03-03/855/Г, управління охорони здоров'я проінформувало останнього про те, що питання, поставлені ним, детально вивчені та проаналізовані клініко-експертною комісією управління охорони здоров'я, про що складено відповідний медичний висновок, який додано до цієї інформації.

Згідно медичного висновку про стан здоров'я громадянки ОСОБА_3, 1964 р.н., жительки Здолбунівського р-ну, с.Гільча ІІ, вчителя початкових класів у Здолбунівській загальноосвітній школі № 5, комісією було встановлено, що дійсно 19 жовтня 2012 року у ОСОБА_3 мала місце невротична реакція ситуаційного характеру, викликана конфліктом на роботі. У зв'язку з поганим самопочуттям ОСОБА_3 машиною швидкої допомоги була доставлена у Здолбунівську ЦРЛ 19 жовтня 2012 року, після чого госпіталізована у неврологічне відділення, де проходила курс стаціонарного лікування. В результаті проведеного лікування стан здоров'я хворої значно покращився. 26 жовтня 2012 року виписана із стаціонару з рекомендаціями продовжити лікування в домашніх умовах ОСОБА_3 була визнана працездатною, листок непрацездатності закритий з висновком «приступити до роботи 27 жовтня 2012 року».

У вказаному медичному висновку зазначено, що згідно пункту 4 «Класифікатора розподілу травм за ступенем важкості», затвердженого Наказом МОЗ України від 04 липня 2007 року № 370, невротична реакція ситуаційного характеру відноситься до легких травм (перебувала на листку непрацездатності 8 днів).

Так, на підставі отриманих медичних документів комісія зробила висновок, що звернення до лікарів різних лікувально-профілактичних закладів з приводу дисциркуляторної енцефалопатії першого, другого ступеня, артеріальної гіпертензії, тривале амбулаторне та стаціонарне лікування з послідуючим встановленням групи інвалідності не відноситься до наслідків перенесеної невротичної реакції ситуаційного характеру.

Однак, ОСОБА_3 не погодилася з таким висновком медичної комісія та оскаржила його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що медичний висновок клініко-експертної комісії управління охорони здоров'я Рівненської обласної державної адміністрації про стан здоров'я громадянки ОСОБА_3 прийнято правомірно, а тому він не підлягає скасуванню, оскільки встановлена позивачу третя група інвалідності не пов'язана із нещасним випадком, що стався з нею 19 жовтня 2012 року у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Здолбунівської районної ради Рівненської області, що підтверджується відповідним висновком експерта № 1 від 31 січня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів.

Відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу (надалі, по тексту - Положення), затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 83 (редакція чинна на дату виникнення спірних правовідносин) органом, який здійснює медико-соціальну експертизу, є медико-соціальні експертні комісії (МСЕК), що організуються в самостійні центри, бюро при управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Пунктом 29 Положення визначено, якщо хворий за станом здоров'я згідно з висновком лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного закладу не може з'явитися до медико-соціальної експертної комісії, огляд проводиться вдома або в стаціонарі, де він перебуває на лікуванні. У виняткових випадках (наприклад, коли громадянин проживає у віддаленій, важкодоступній місцевості) медико-соціальні експертні комісії можуть приймати рішення заочно за згодою громадян, керуючись матеріалами медичних справ.

Датою встановлення інвалідності вважається день надходження до медико-соціальної експертної комісії документів, необхідних для огляду хворого. Інвалідність встановлюється до першого числа місяця, наступного за місяцем, на який призначено черговий переогляд хворого (пункт 30 Положення).

Відповідно до пункту 32 Положення медико-соціальні експертні комісії видають особам, визнаним інвалідами, довідки МСЕК та індивідуальні реабілітаційні програми і в триденний строк надсилають копії цих документів управлінню праці та соціального захисту населення районної, районної в мм. Києві та Севастополі державної адміністрації та відповідному відділу, управлінню міської, районної у місті ради, на території якого проживає інвалід. Копія програми надсилається також підприємству, установі, організації, яка зобов'язана надавати соціальну допомогу і здійснювати реабілітацію інваліда.

Форми облікової документації, що використовуються в діяльності медико-соціальних експертних комісій затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 травня 2003 року № 224.

В матеріалах справи міститься, надана позивачем виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0013980 від 29 серпня 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності по загальному захворюванню з ураженням ЦНС.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, для з'ясування причинно-наслідкового зв'язку погіршення стану здоров'я ОСОБА_3 з її трудовою діяльністю потребувало спеціальних знань в галузі медицини, суд за клопотанням представника позивача призначив по справі судово-медичну експертизу, проведення якої доручив обласному бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради, на чому наполягали позивач та її представник.

Встановлено, що для проведення судово-медичної експертизи експертам була направлена вся необхідна медична документація, надана як особисто ОСОБА_3, так і медичними закладами, де позивач проходила лікування, а саме, комунальним закладом «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради, Здолбунівською центральною районною лікарнею, Центральною міською лікарнею Рівненської міської ради, Рівненським обласним спеціалізованим диспансером радіаційного захисту населення.

За наслідками проведення експертизи, комісією складено висновок № 1 від 31 січня 2017 року, згідно якого судово-медична експертна комісія прийшла до наступних висновків:

1. Враховуючи ступінь розвитку дифузних енцефалопатичних змін головного мозку, виявлених при комп'ютерній томографії 23 жовтня 2012 року (на 4-й день після події 19 жовтня 2012 року), наявні у ОСОБА_3 згідно записів представлених на експертизу медичних документів та результатів інструментальних методів дослідження захворювання не пов'язані із нещасним випадком, що стався 19 жовтня 2012 року у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Здолбунівської районної ради Рівненської області.

2. Встановлення ОСОБА_3 групи інвалідності пов'язане з наявними у неї соматичними захворюваннями, розвиток яких не пов'язаний з нервовим стресом, що стався 19 жовтня 2012 року у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Здолбунівської районної ради Рівненської області, а тому встановлення групи інвалідності не пов'язане з подіями, які мали місце 19 жовтня 2012 року.

3. Перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні з 31 жовтня по 15 листопада 2012 року, із 16 листопада по 28 листопада 2012 року, із 10 грудня по 27 грудня 2012 року, із 23 січня по 05 лютого 2013 року, із 28 лютого по 11 травня 2013 року, із 26 лютого по 06 березня 2015 року пов'язане з наявністю у неї хронічних захворювань, а не з невротичною реакцією.

Перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні із 19 жовтня 2012 року по 26 жовтня 2012 року може бути пов'язане з загостренням наявних у неї хронічних соматичних захворювань як наслідку перенесеної 19 жовтня 2012 року невротичної реакції, однак згідно пункту 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», передбачених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, загострення хронічних захворювань не враховується при оцінці ступеня тяжкості.

Зазначені обставини також підтвердив експерт - член судово - експертної комісії ОСОБА_5, який був викликаний до суду апеляційної інстанції для надання роз'яснень щодо обставин викладених у висновку експерта та для вирішення питання призначення повторної судово - медичної експертизи, яке було заявлене позивачкою і яке не знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши висновок судово-медичної експертної комісії, заслухавши експерта , колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що повнота та об'єктивність вказаного висновку експертів не викликає у суду сумнівів щодо його правильності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлена 29 серпня 2013 року ОСОБА_3 третя група інвалідності, не пов'язані із нещасним випадком, що стався з нею 19 жовтня 2012 року у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Здолбунівської районної ради Рівненської області, що підтверджується висновком експертів, як належний та допустимий доказ. Відтак, підстави для скасування оспорюваного позивачем медичного висновку відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судово-медична експертиза була призначена судом першої інстанції з ініціативи та за клопотанням позивача, а у основу висновку судовим експертом покладено дослідження усіх документів, які були надані позивачем та його представником, а відтак посилання позивача у апеляційній скарзі на те, що при прийнятті рішення не було досліджено усіх медичних документів, які стали підставою для прийняття рішення - безпідставні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "15" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" грудня 2017 р.