Справа № 826/7925/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7925/17 Головуючий у 1-й інстанції: Клименчук Н.М. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Бєлової Л.В. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та особи, яка не брала участь у справі - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Кашути Дмитра Євгеновича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом Національного банку України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Національний банк України звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.06.2017р. про відкриття виконавчого провадження № 54073516.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.06.2017р. про відкриття виконавчого провадження № 54073516.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Крім цього, особа, яка не брала участь у справі - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Кашута Д.Є. також звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 року у справі № 826/18784/15 за позовом ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Кашути Д.Є. до Національного банку України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Прокуратури міста Києва про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року та ухвалено нове, яким адміністративний позов ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» Кашути Д.Є. задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 407/БТ від 23 червня 2015 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.06.2017 року відкрито виконавче провадження № 54073516 з виконання виконавчого листа виданого 03.03.2016 року Київським апеляційним адміністративним судом в адміністративній справі № 826/18784/15.

Однак, позивач, вважаючи вказану постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусовому виконанню, поряд з іншим, підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішення третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

В силу ст. 4 вказаного Закону, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та. за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і а громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Пунктом 7 частини 4 статті 4 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про Національний банк України», рішення Національного банку України, його службовців можуть бути оскаржені до суду виключно з метою встановлення законності таких рішень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 року у справі № 826/18784/15 за позовом ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Кашути Д.Є. до Національного банку України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Прокуратури міста Києва про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року та ухвалено нове, яким адміністративний позов ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» Кашути Д.Є. задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 407/БТ від 23 червня 2015 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.06.2017 року відкрито виконавче провадження № 54073516 з виконання виконавчого листа виданого 03.03.2016 року Київським апеляційним адміністративним судом в адміністративній справі № 826/18784/15.

Зі змісту виконавчого листа, виданого 03.03.2016 року Київським апеляційним адміністративним судом в адміністративній справі № 826/18784/15 вбачається, що судом постановлено визнати незаконною та скасувати постанову Правління Національного банку України № 407/БТ від 23 червня 2015 року. Рішення у справі набрало законної сили 25.02.2016 року.

Натомість, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист, на підставі якого винесено оскаржувану постанову не містить резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Так, виконавчий лист містить резолютивну частину судового рішення, а саме: визнати незаконною та скасувати постанову Правління Національного банку України № 407/БТ від 23 червня 2015 року. Проте він не містить заходів примусового виконання даного рішення, а судове рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, не підлягає примусовому виконанню, оскільки вказана постанова Правління Національного банку України вже визнана незаконною та скасована судом, який прийняв судове рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що поданий до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчий документ не передбачає вжиття будь-яких заходів примусового виконання рішень, а тому не може слугувати підставою для відкриття виконавчого провадження.

Посилання апелянта на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017р. у справі № 826/18784/15 про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки єдиним доводом суду, який слугував підставою для відмови у задоволенні заяви був той факт, що виконавчий лист видано 03.03.2016р., тобто, коли діяла попередня редакція Закону України «Про виконавче провадження», у якій була відсутня така вимога до виконавчого документа як резолютивна частина судового рішення, яка передбачає заходи примусового характеру.

Однак, 05.10.2016р. набула чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII.

У відповідності до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54073516 прийнята 09.06.2017р., тобто коли вже діяла нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», ст. 4 якої передбачає вимоги до виконавчого документа, серед яких наявна така вимога як резолютивна частина судового рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, а відтак, державним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, який не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.06.2017р. про відкриття виконавчого провадження № 54073516.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Національного банку України та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та особи, яка не брала участь у справі - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Кашути Дмитра Євгеновича залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Бєлова Л.В. Губська Л.В.
Повний текст ухвали виготовлено 18.12.2017 року