Справа № 161/11953/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокуЛьвів№876/11280/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року у справі №161/11953/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу № 13 від 09.03.2017 року про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт №25 від 17 травня 2016 року «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська, 106, м. Луцьк».

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради № 13 від 09.03.2017 року про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт №25 від 17 травня 2016 року «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська,106, м. Луцьк». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставину справі. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що ст.cт. 36,39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено право органів ДАБК скасовувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю. Так, апелянт зазначає, що посадовими особами Управління ДАБІ у Волинській області, в порядку нагляду, було проведено перевірку Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради в результаті якої скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на « Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по Львівська, 106, м. Луцьк» від 19 квітня 2016 року №243-106-16. Підставою для скасування дії містобудівних умов та обмежень стало те, що в містобудівному розрахунку, наданого замовником, в таблиці «Загальні техніко-економічні показники» в п. 5 вказано - Поверховість - 10 поверхів, що суперечить відкоригованому детальному плану території житлового кварталу в межах вулиць Львівської, Городецької, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 затвердженого рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради від 06.04.2016 №199-1. Цим детальним планом передбачено будівництво багатоквартирного 9-ти поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями. У зв'язку з наведеним апелянт вважає об'єкт будівництва самочинним, оскільки позивачем задекларовано будівництво 10-ти поверхового при дозволеному 9-ти поверховому будівництву. Крім цього, вважає помилковими висновки суду про те, що скасування реєстрації декларації можливе лише після проведення планової чи позапланової перевірки обєкта будівництва. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник апелянта апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 17 травня 2016 року за реєстраційним №ВЛ25 Відділом ДАБК Луцької міської ради була зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська, 106, м. Луцьк ».

Управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради позивачу були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська,106» від 19 квітня 2016 року №243-106-16.

В подальшому, рішенням Управління ДАБК у Волинській області від 22 січня 2017 року скасовано дію вищенаведених містобудівних умов та обмежень.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі №803/629/17 визнано протиправним та скасовано рішення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 22 січня 2017 року за №2 «Про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська,105, м. Луцьк» від 19 квітня 2016 року №243-106-16. Наразі вказане судове рішення набрало законної сили, що підтверджується наявною у справі копією із ЄДРСР.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що оскільки судом встановлено неправомірність скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська, 106, м. Луцьк» від 19 квітня 2016 року №243-106-16 та фактичне відновлення їх дії, а тому відповідно протиправним є скасування декларації.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Спірні правовідносини виникли стосовно здійснення позивачем містобудівної діяльності, а отже врегульовані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - ОСОБА_5 №3038).

Пунктом 3 ч. 7 статті 36 Закону вказаного вище Закону, (в редакції, чинній на час подання декларації про початок виконання будівельних робіт, а також станом на день скасування цієї декларації), декларацію про початок виконання будівельних робіт може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Пункт 3 вказаної норми частини сьомої статті 36 Закону №3038 кореспондується з положеннями пункту 5 статті 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553відповідно до якого державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що аналізу вищенаведеного законодавства можливо дійти висновку, що Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Частиною другою статті 39-1 Закону №3038 передбачено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

З зазначених положень містобудівного законодавства слідує, що декларація про початок будівельних робіт може бути скасована у разі встановлення підстав вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети (ч.2 ст.39-1 Закону) та встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (ч.3 ст.36 Закону).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному наказу про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, суд першої інстанції вірно дослідив обидві підстави, з яких він винесений, а саме у зв'язку з будівництвом 10-ти поверхового житлового будинку, а також у зв'язку зі скасуванням містобудівних умов та обмежень, що стало підставою для віднесення спірного об'єкта будівництва до самочинного.

Що стосується скасування містобудівних умов, то судом встановлено, що Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі №803/629/17 визнано протиправним та скасовано рішення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 22 січня 2017 року за №2 «Про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська,106, м. Луцьк» від 19 квітня 2016 року №243-106-16.

Вказаним судовим рішенням спростовано обставину, щодо здійснення будівництва 10-ти поверхового житлового будинку, а саме встановлено, що з містобудівного розрахунку, розробленого ПП «Спецпроект» на «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська,106, м. Луцьк», на підставі якого були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 19.04.2016 № 243-106-16 (м), вбачається, що 10 поверх є технічним.

ТзОВ «ОСОБА_6 Проект» виготовило технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна - багатоквартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська, 106, м. Луцьк, з якого вбачається, що вказаний будинок є дев'ятиповерховим з окремим технічним поверхом, розташованим над верхнім поверхом.

Листом від 21.06.2017 №20-15/365 Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради повідомило, що в техніко-економічних показниках містобудівного розрахунку проектантами ПП «Спецпроект» зроблено технічну помилку в графі поверховість: технічний поверх порахували 10-им поверхом житлового будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином,з урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у містобудівному розрахунку, розробленому ПП «Спецпроект» на «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська,106, м. Луцьк», на підставі якого були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 19.04.2016 № 243-106-16 (м), було допущено помилку в частині визначення поверховості будинку, яка полягає в тому, що до загальної кількості поверхів включено технічний поверх, розташований над верхнім поверхом, в той час як згідно із вимогами пункту В.9 додатку В (обов'язковий) до ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» технічний поверх, розташований над верхнім поверхом, при визначенні поверховості будинку не враховують.

В результаті допущення помилки у містобудівному розрахунку, розробленому ПП «Спецпроект» на «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська,106, м. Луцьк», відповідну інформацію було зазначено і в декларації про початок будівельних робіт, а тому твердження відповідача, що задекларовано будівництво 10-ти поверхового будинку, при фактичній відсутності порушення рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 06.04.2016 № 199-1 «Про затвердження коригування детального плану території житлового кварталу в межах вулиць Львівської, Городецької, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у місті Луцьку» є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, відновлено дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська,106, м. Луцьк» від 19 квітня 2016 року №243-106-16, а тому скасування відповідачем декларації про початок виконання будівельних робіт з цих підстав є протиправним та необґрунтованим.

Щодо посилання апелянта на здійснення самочинного будівництва на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети, суд першої інстанції також дійшов вірних висновків про необґрунтованість доводів відповідача з огляду на наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка за по вул. Львівська,106 у м. Луцьку віднесена до земель житлової та громадської забудови.

Положеннями статті 19 Земельного кодексу України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Кожна вищезазначена категорія допускає використання земельної ділянки за видами, які закріплені у Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженій Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, тобто, вид використання земельної ділянки та цільове призначення земельної ділянки не є тотожними поняттями. Землекористувач має право використовувати земельні ділянки, віднесені до однієї категорії за різними видами цільового призначення.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об'єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Отже, при наявності, затвердженого рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 06.04.2016 №199-1 «Про затвердження коригування детального плану території житлового кварталу в межах вулиць Львівської, Городецької, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у місті Луцьку», ДПТ та будівництво об'єкта у межах тієї ж категорії землі згідно зі статтею 19 Земельного кодексу України, не розглядається як порушення цільового використання земельної ділянки відповідно до її категорії.

Зважаючи на положення статей 19, 20 Земельного кодексу України, під зміною цільового призначення земельної ділянки слід розуміти перехід з однієї категорії земель до іншої. Отже, зміна використання земельної ділянки в межах однієї категорії не є зміною її цільового призначення.

Аналогічна позиція викладена у листі Держземінспекції від 27.12.2006 №14-17-7/9942, де вказано, що якщо земельна ділянка була надана для розміщення об'єкту чи для використання в межах будь-якої категорії відповідно до статті 19 Земельного кодексу України, але через якийсь час там було розташовано інший об'єкт чи вона використовується по іншому, але в межах тієї категорії, що була першочергово надана, то використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в цьому випадку відсутнє.

Крім того, скасовуючи декларацію про початок виконання будівельних робіт об'єкта будівництва, який знаходиться на кінцевому етапі будівництва, лише із вказаних вище підстав та бездоказових припущень, не маючи фактично підтверджених обставин, які зазначені в оскаржуваному наказі, відповідач діяв нерозсудливо та непропорційно, оскільки скасування такої декларації є крайнім заходом, який допускається лише у разі наявності грубих порушень містобудівного законодавства.

Таких грубих порушень судами під час розгляду цього спору не встановлено, а скасування декларації відбулося у зв'язку із бездіяльністю відповідача, оскільки, останній, мав би діяти шляхом проведення планових та позапланових перевірок, а належних та допустимих доказів самочинного будівництва відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними, натомість вказують на те, що відповідачем таке прийнято необґрунтовано, без дотриманням норм чинного законодавства, що свідчить про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу №13 від 09.03.2017 року про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт №25 від 17 травня 2016 року «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Львівська, 106, м. Луцьк».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року у справі №161/11953/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повний текст ухвали складено 14.12.2017р.