Справа № 127/21717/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/21717/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бойко В.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

12 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання протиправною відмови суб'єкта владних повноважень, зобов'язання провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувсядо Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання протиправною відмови Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання № 1840/06-32-3/02 від 01.09.2017 року, зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, виплату ОСОБА_2 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розпорядження Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці №173796 від 21.03.2017 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків від грошової винагороди судді. Згідно з розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці № 173796 від 2 28.2017 року позивачу перераховано щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків від грошової винагороди судді.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці №10544 від 23.08.2017 позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Не погодившись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення має враховуватися при розрахунку позивачу його довічного грошового утримання, оскільки така виплата є складовою заробітної плати.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VІ), в редакції, чинній станом до 1 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до частини 3 статті 138 Закону № 2453-VІ: "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді".

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, зокрема, частину третю статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону № 3668-VI, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України нормативно-правові акти, які визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, з 03 червня 2013 року ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ, в редакції, яка діяла до внесення змін Законом № 3668-VI, що передбачала виплату щомісячного довічного грошового утримання, з якого було сплачено страхові внески, втратила чинність.

2 червня 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, який згідно з пунктом 1 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" набрав чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року №1401-VIII (крім пунктів 39 та 48 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону) - тобто з 30 вересня 2016 року.

Згідно з пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII (в ред., чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання) після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що оскільки положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, в редакції, чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання, встановлено, що до складу суддівської винагороди матеріальна допомога на оздоровлення не входить, отже управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області правомірно відмовило позивачу в урахуванні при розрахунку довічного грошового утримання матеріальної допомоги на оздоровлення.

На підставі викладених обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання протиправною відмови суб'єкта владних повноважень, зобов'язання провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.