Справа № 821/1326/16
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/1326/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення заробітної плати, належної до виплати при звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративними позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просив стягнути з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на його користь втрачений заробіток в розмірі 29417,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі № 821/632/16 відповідач розпорядженням від 15.07.2016 р. № 76-ос поновив його на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА з 18.03.2016 р. В подальшому розпорядженням голови Каланчацької РДА від 18.08.2016 р. № 80-ос його звільнено з вказаної посади відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. У період роботи з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. відповідач не нараховував та не виплачував заробітну плату, а тому при звільненні не здійснив виплату належної суми заробітної плати за відпрацьований період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. загальною тривалістю 25 робочих днів. Вказує на те, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11.01.2017 р. у справі № 821/1377/16 встановлені обставини щодо розміру його середньоденної заробітної плати, яка повинна становити 1176,70 грн., а відтак вважає, що за відпрацьовані у період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. робочі дні відповідач мав виплатити заробітну плату в сумі 29417,50 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 12461 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят одну) грн. 75 коп. заробітної плати. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову по суті позовних вимог. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд здійснив обчислення втраченого заробітку, виходячи з виплат за січень-лютий 2016 року, тоді як відповідно до Порядку повинен був вразі відсутності виплат в останні два місяці перед зазначеною подією не нарахування, що сталося в липні-серпні 2016 р., застосувати нарахування та виплату заробітної плати за два послідуючі місяці роботи.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням голови Каланчацької РДА "Про звільнення ОСОБА_1С." № 50-ос від 07.04.2016 р. позивача звільнено з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА з 18 березня 2016 року відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України (у зв'язку з прогулом без поважних причин).

Відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА ліквідовано з 22.06.2016 р. у зв'язку з внесенням змін до структури районної державної адміністрації відповідно до розпорядження голови Каланчацької РДА від 10.03.2016 р. № 72 з урахуванням змін, внесених розпорядженнями від 17.03.2016 р. № 77, від 23.05.2016 р. № 166, від 25.05.2016 р. № 174.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі № 821/632/16 визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Каланчацької РДА від 07.04.2016 р. № 50-ос, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА з 18.03.2016 р. та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.03.2016 р. по 22.06.2016 р.

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині нарахування і виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць постанова допущена до негайного виконання.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2016 р. постанова суду першої інстанції у вказаній частині залишена без змін.

Розпорядженням голови Каланчацької районної державної адміністрації від 15.07.2016 р. № 76-ос ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА з 18 березня 2016 року.

В подальшому розпорядженням відповідача від 18.08.2016 р. № 80-ос позивача звільнено з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Також судом установлено, що виконавши 15.07.2016 р. постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі № 821/632/16 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, відповідач за період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. (дату наступного звільнення) не нараховував і не виплачував позивачу заробітну плату, як не виплатив її й при звільненні у серпні 2016 р.

Стягнення заробітної плати за вказаний період, яка мала би бути нарахована та виплачена позивачу, є предметом даного спору.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стягненню з Каланчацької РДА на користь ОСОБА_1 підлягає заробітна плати за період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. в сумі 12461,75 грн., а не 29417,50 грн. як просив позивач у адміністративному позові.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У періоді часу, протягом якого правовідносини існували, нормативне регулювання правового статусу державної служи зазнало змін.

Так, відповідно до ст.1 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" (далі - ОСОБА_2 № 3723-XII) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

За змістом ст.33 Закону № 3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

ОСОБА_2 не містив обмежень щодо поширення дії норм законодавства про працю на державних службовців.

З 01 травня 2016 року набув чинності ОСОБА_2 України від 10.12.2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" далі - ОСОБА_2 № 889-VIII).

Відповідно до положень ст.1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Державний службовець має право на належні для роботи умови служби та їх матеріально-технічне забезпечення; оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу (ч.1 ст.7 Закону № 889-VIII).

Такому його праву кореспондує обов'язок керівника державної служби створювати умови для виконання державними службовцями своїх посадових обов'язків та їх матеріально-технічне забезпечення (п.12 ч.2 ст.17, ст.ст.55, 63 Закону № 889-VIII).

Згідно із ст.50 Закону № 889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов'язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення).

За змістом ст.5 Закону № 889-VIII дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

З аналізу наведених правових норм слідує, що право державного службовця на отримання заробітної плати пов'язано з фактом зайняття ним посади державної служби.

Враховуючи, що Законом № 889-VIII не врегульовані відносини щодо розрахунку з державним службовцем при звільненні, застосуванню в даному випадку підлягають загальні положення трудового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - ОСОБА_2 № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 ОСОБА_2 № 108/95-ВР заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановлено судом, 15.07.2016 р. ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі №821/632/16, про що головою райдержадміністрації видано розпорядження від 15.07.2016 р. № 76-ос.

Отже, позивач був поновлений на державній службі, а тому мав право на отримання заробітної плати відповідно до займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу.

Проте з моменту поновлення на посаді державної служби - з 15.07.2016 р., та до його звільнення 18.08.2016 р. заробітна плата позивачу не нараховувалась і не виплачувалась. При цьому відсутні докази виконання відповідачем свого обов'язку, визначеного п.12 ч.2 ст.17, ст.ст.55, 63 Закону № 889-VIII.

Відповідач зазначив, що на момент поновлення позивача на посаді був відсутній у зв'язку з ліквідацією структурний підрозділ районної державної адміністрації - відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА, а штатним розписом не було передбачено такої посади, як начальник зазначеного відділу.

Колегія суддів зазначає, що у разі поновлення незаконно звільненого працівника на посаді, яка на цей час є скороченою (ліквідованою), роботодавець обтяжений обов'язком відновити правове становище працівника, яке існувало до звільнення, в тому числі внести зміни до штатного розпису, кошторису бюджетних призначень та нараховувати і виплачувати заробітну плату такому працівнику до його звільнення або зміни правового статусу.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поновивши ОСОБА_1 на посаді, відповідач був зобов'язаний нарахувати та виплатити йому заробітну плату за період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р., а також виконати приписи ст.116 КЗпП України при наступному його звільненні у серпні 2016 року.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що слід застосовувати положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок), з метою практичного та ефективного відновлення порушеного конституційного права позивача на отримання заробітної плати.

Нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. В тому числі цей Порядок застосовується у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (пп."л" п.1 Порядку).

З урахуванням абз.3 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно з абз.4 п.2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку, який передбачає, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

При цьому відповідно до абз.7, 8 п.2 Порядку у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

У разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

За змістом п.5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (годинна) заробітна плата працівника.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку).

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.8 Порядку).

У випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток (п.10 Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з посади розпорядженням голови Каланчацької районної державної адміністрації від 07.04.2016 р. № 50-ос з 18 березня 2016 року. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі № 821/632/16 його поновлено на посаді також з 18 березня 2016 року.

При цьому з 18 березня по 15 липня 2016 року позивач перебував у вимушеному прогулі, а з 15 липня 2016 року по день звільнення 18 серпня 2016 року заробітна плата йому не нараховувалась і не виплачувалась не з його вини.

Тому при здійсненні розрахунку середнього заробітку слід виходити із виплат заявнику за січень та лютий 2016 року.

Відповідно до наявних у справі доказів (розрахункові листи за січень - квітень 2016 року, довідок Каланчацької РДА від 14.09.2017 р. № 03.01-36-497/0/17/611-13, від 15.09.2017 р. № 03.01-36-500/0/17/611-14, від 15.09.2017 р. № 03.01-36-499/0/17/611-14, від 15.09.2017 р. № 03.01-36-498/0/17/611-14): кількість відпрацьованих ОСОБА_1 днів у січні 2016 року - 9, у лютому 2016 - 21, а всього - 30; заробітна плата за січень 2016 року - 1883,32 грн., за лютий 2016 року - 3974,78 грн.

Загальна сума заробітної плати за січень та лютий 2016 рік - 5858,10 грн.

Згідно з вказаними довідками Каланчацької РДА посадовий оклад начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства з 1 грудня 2015 року становив 1755,00 грн., з 1 травня 2016 року - 4480,00 грн. Таким чином, коефіцієнт підвищення заробітної плати є 2,5527 (4480,00 грн. : 1755,00 грн.).

Загальна суму заробітної плати після коригування на коефіцієнт її підвищення складає 14953,97 грн. (5858,10 грн. х 2,5527).

Сума середньоденної заробітної плати - 498,47 грн. (14953,97 грн. : 30 днів).

Суд зазначає, що середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 у сумі 498,47 грн. також визначено постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 р. у справі № 821/632/16, яка набрала законної сили.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи апелянта про необхідність застосовувати середньоденну заробітну плату в розмірі 1176,70 грн., яка визначена в постанові Херсонського окружного адміністративного суду від 11.01.2017 р. у справі № 821/1377/16, оскільки виконання цієї постанови в частині стягнення 117670 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу, крім зобов'язання здійснити виплату середнього заробітку за один місяць, зупинено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.08.2017 р. № К/800/22620/17.

Отже, розмір заробітної плати за період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. повинен становити 12461,75 грн., з урахуванням того, що у вказаному періоді було 25 робочих днів (498,47 грн. х 25 днів).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик