Справа № 308/2443/16-а
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10901/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Ужгородської міської ради на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Ужгородського міського голови - Андріїв Богдана Євстафійовича про визнання незаконним та скасування розпорядження міського голови, визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради, зміни формулювання причини звільнення з посади, зобов'язання виплати вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ужгородської міської ради, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Ужгородського міського голови - Андріїв Богдана Євстафійовича у якому з врахуванням уточнених позовних вимог просить:

-визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови від 02.02.2016 року № 16-р «Про ОСОБА_1»;

-визнати незаконним та скасувати п.2 рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому»;

-поновити ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань підприємства, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку з 26 січня 2016 року;

-стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 січня 2016 року по день ухвалення судового рішення;

-змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку на «звільнення у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи, п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України»;

-зобов'язати виконавчий комітет Ужгородської міської ради виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі, передбаченому статтею 44 КЗпП України, не менше ніж шестимісячний середній заробіток;

-стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (невиплати сум вихідної допомоги) в порядку ст.. 117 КЗпП України за період з 27 січня 2016 року по день ухвалення судового рішення за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою у видачі трудової книжки в порядку ст. 235 КЗпП України за період з 27 січня 2016 року по 22 лютого 2016 року в сумі 6316, 36 грн.;

-стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням XXI сесії VI скликання Ужгородської міської ради від 17 квітня 2014 року № 1276 позивач був затверджений заступником міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку. Відповідно до п.2 рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» позивача звільнено з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку з 15 грудня 2015 року у зв'язку з закінченням строку повноважень на підставі п.1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Про зазначене рішення позивач дізнався лише 11 лютого 2016 року, коли отримав лист з виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 05.02.2016 року №04-10/28, яким було повідомлено про те, що оскаржуваним рішенням Ужгородської міської ради його було звільнено з посади, а також про те, що він може отримати трудову книжку у відділі кадрової роботи, нагород та спец роботи. Копію вказаного рішення міської ради позивач отримав лише 22 лютого 2016 року, і лише того ж дня було видано трудову книжку, про що свідчить відповідний запис у особовій справі позивача. При цьому, ознайомлюючись із записами у трудовій книжці 22 лютого 2016 р., позивачу стало відомо про існування розпорядження міського голови від 02.02.2016 року №16-р «Про ОСОБА_1», яке разом з рішенням Ужгородської міської ради від 26.11.2015 р. №3 зазначено в якості підстави для звільнення. Вказаним розпорядженням фактично внесені зміни до рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» та зазначено, що позивача слід вважати звільненим з роботи 26 січня 2016 року у зв'язку із закінченням строку повноважень. Вважає таке звільнення з посади незаконним і таким, що порушує трудові права, оскільки проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови від 02.02.2016 року № 16-р «Про ОСОБА_1».

Визнано незаконним та скасовано п. 2 рішення Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та Виконавчий комітет Ужгородської міської ради оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі Виконавчий комітет Ужгородської міської ради просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг зазначають, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задоволити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою позов задоволити частково, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням XXI сесії VI скликання Ужгородської міської ради від 17 квітня 2014 року №1276 ОСОБА_1 затверджено заступником міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку.

Згідно рішень I сесії VIІ скликання Ужгородської міської ради №4 та №5, 26 листопада 2015 року затверджено виконавчий комітет, заступників міського голови та керуючого справами виконкому.

26 листопада 2015 року Рішенням I сесії VIІ скликання Ужгородської міської ради № 3 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку з 15 грудня 2015 року у зв'язку із закінченням строку повноважень.

У розпорядженні міського голови Ужгородської міської ради №16-р від 02.02.2016 «Про ОСОБА_1» зазначено, що ОСОБА_1 вважати звільненим з роботи з 26 січня 2016 року у зв'язку із закінченням строку повноважень. Підставами є рішення I сесії міської ради VIІ скликання 26 листопада 2015 року №3 «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» та листок непрацездатності серії АГХ №038098.

Згідно листа непрацездатності серії АГХ №038098 ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 20.01.2016 по 26.01.2016р., з виходом на роботу 27.01.2016 року.

05.02.2016 року ОСОБА_1 направлено лист, в якому повідомлено, що рішенням I сесії міської ради VIІ скликання 26.11.2015 року №3 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку з 15 грудня 2015 року у зв'язку із закінченням строку повноважень (п.1,ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»). Та запропоновано прийти у відділ кадрової роботи для отримання трудової книжки та здачі декларації за 2015 рік.

З довідок №04-10/134 від 09.06.2016р. та розпорядження міського голови Ужгородської міської ради №142-рк від 13.11.2015р. видно, що ОСОБА_1 надано відпустку з 16.11.2015р. по 15.12.2015 року.

Згідно записів трудової книжки:

17.04.2014 - затверджений заступником міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку та того ж дня прийняв Присягу посадової особи місцевого самоврядування.

15.12.2015 - звільнений з посади у зв'язку з закінченням строку повноважень, п.1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (запис №13).

26.01.2016 - зазначено, що запис №13 вважати недійсним.

26.01.2016 - звільнений з посади у зв'язку з закінченням строку повноважень, п.1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (запис №15.).

Перевіривши правомірність висновків суду першої інстанції шляхом всебічного та об'єктивного дослідження матеріалів справи, колегія суддів частково не погодилась з такими враховуючи наступне.

Статтею 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчим органом міської ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно міського голови, заступника (заступників) міського голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Після закінчення повноважень ради, міського голови її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Вимогами пункту 3 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема: утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

Позивач був призначений 17.04.2014 року на посаду заступника міського голови у відповідності з вимогами статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» шляхом затвердження рішенням Ужгородської міської ради.

Оскільки, суб'єктом прийняття рішення про затвердження на посаду заступника міського голови ОСОБА_1 є Ужгородська міська рада, відповідно і суб'єктом прийняття рішення про припинення трудових відносин повинна бути Ужгородська міська рада.

За правилами ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет міської ради, до якої входить заступник міського голови, утворюється відповідною радою на строк її повноважень, а персональний склад затверджується відповідною радою за пропозицією міського голови. Отже, звільнення позивача, як заступника голови міської ради повинно відбуватися в день закінчення строку його повноважень, відповідно до вказаних норм.

А тому позовні вимоги про поновлення на посаді заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку від 26.01.2016 року, зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку на «звільнення у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи, п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України» не підлягають до задоволення.

Враховуючи те, що не має підстав для поновлення на роботі, вимоги про стягнення з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 січня 2016 року по день ухвалення судового рішення та стягнення з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (невиплати сум вихідної допомоги) в порядку ст. 117 КЗпП України за період з 27 січня 2016 року по день ухвалення судового рішення за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою у видачі трудової книжки в порядку ст. 235 КЗпП України за період з 27 січня 2016 року по 22 лютого 2016 року в сумі 6316, 36 грн. не підлягають до задоволення.

Поряд з цим слід зазначити, що розпорядженням міського голови від 02.02.2016 року №16р «Про ОСОБА_1» внесено корективи про час фактичного звільнення, який наступав завершенням перебування ОСОБА_1 у черговій оплачуваній відпустці, яка була продовжена через тимчасову непрацездатність по лікарняних листах №300836, 300878, 038098 (а.с. 12-13), де днем виходу на роботу зазначено 27.01.2016 р., згідно вимог ст.ст. 40, 78, 80 КЗпП України (продовження відпустки на час перебування на лікарняному).

Відтак, саме з цієї дати слід було внести запис про звільнення ОСОБА_1 з підстави визначеної рішенням І сесії VI скликання Ужгородської міської ради від 26.11.2015 р., яке суд першої інстанції скасував безпідставно, адже дане рішення є абсолютно законним та легітимним з необхідністю лише подальшого корегування настання наслідків стосовно дати фактичного звільнення, що і було врегульовано розпорядженням міського голови від 02.02.2016 року №16р «Про ОСОБА_1» з допущеною похибкою в один день.

Припинення повноважень по закінченню каденції депутатів та виконкому міської ради не слід ототожнювати з припиненням виконання повноважень керівним складом господарських товариств, що осібно презюмується п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, де і наступають наслідки та гарантії передбачені ст. 44 КзпП України, що у даному випадку місця не має, адже фактично мало місце звільнення на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Отже, зазначенні обставини свідчать про підставність зміни формулювання та дати звільнення ОСОБА_1 за розпорядженням Ужгородського міського голови від 02.02.2016 року №16-р, а саме: позивача слід звільнити з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку на підставі рішення І сесії VII скликання Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» з 27.01.2016 року, тобто з часу завершення перебування у черговій відпустці та тимчасовій непрацездатності.

Відносно вимоги позивача про зобов'язання виконавчого комітету Ужгородської міської ради виплатити вихідну допомогу в розмірі, передбаченому ст. 44 КЗпП України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Отже, оскільки позивача правомірно звільнено на підставі п 1. ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а вихідна допомога в розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток передбачена лише в разі звільнення через припинення трудового договору з підстав п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, відтак ця вимога не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди, слід вказати наступне.

Згідно з п.п.3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 березня 1995 року №4 із змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі внаслідок незаконних дій, яка згідно ст.1167 ЦПК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, встановлені обставини справи та правомірні дії відповідача при припиненні повноважень позивача свідчать про те, що відповідачем не було допущено порушення прав позивача, а тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Відтак, висновок суду першої інстанції по даній справі зроблений при неповному з'ясуванні судом та недоведеності позивачем обставин, які мали значення для справи, внаслідок порушення норм матеріального права що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а у відповідності до вимог ст.202 КАС України є обов'язковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. ст. 198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст.205, ст.207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Ужгородської міської ради - задоволити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2017 року у справі №308/2443/16-а - скасувати та винести нову, якою позов задоволити частково.

Змінити формулювання та дату звільнення ОСОБА_1 за розпорядженням Ужгородського міського голови від 02.02.2016 року №16-р та викласти його наступним чином:

Звільнити з посади заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв'язку на підставі рішення І сесії VII скликання Ужгородської міської ради від 26.11.2015 року «Про припинення повноважень заступників міського голови та керуючого справами виконкому» з 27.01.2016 року, тобто з часу завершення перебування у черговій відпустці та тимчасовій непрацездатності.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, м. Ужгород, 88000) на користь ОСОБА_1 (вул. Волошина, 24/12, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) витрати на оплату судового збору в сумі 1 515 гривень 80 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повний текст судового рішення виготовлено 18.12.2017 року