Справа № 701/817/16-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2017 р. м. Київ К/800/22229/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Мороза В.Ф.,

суддів: Голяшкіна О.В.

Шведа Е.Ю.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу приватного підприємства «Перлина Тікича» на постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 30.03. 2017 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лисакове» (надалі також - товариство)

до державного реєстратора реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції Черкаської області Мандюк Лілії Анатоліївни (надалі також - державний реєстратор)

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного підприємства «Перлина Тікича» (надалі - приватне підприємство), приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» (надалі також - агрофірма)

про визнання протиправними дій скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Товариство з вернулось з позовом про визнання протиправними дій державного реєстратора по присвоєнню реєстраційного номера 31 об'єкту нерухомого майна (комплекс виробничих будівель площею 4189 кв.м. по пров. Горького, 5, смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області); скасування рішення державного реєстратора індексний номер 26048800 від 11.11.2015 року про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за вказаною адресою, а також свідоцтва про право власності на комплекс будівель та споруд за цією адресою, виданого державним реєстратором 11.11.2015 року приватному підприємству «Перлина Тікича».

В обґрунтування позову товариство вказало на належність йому зазначеного нерухомого майна та проведену за ним реєстрацію права власності на це майно з присвоєнням відповідного реєстраційного номера. Вважає необґрунтованою вчинену державним реєстратором державну реєстрацію права власності за приватним підприємством, а видане свідоцтво щодо набуття останнім права власності на нерухоме майно таким, що видано за відсутності передбачених законом для цього підстав.

Суди попередніх інстанцій, погодившись з доводами позивача, постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року, позов задовольнили. При цьому вказали на неправомірність проведення державним реєстратором реєстраційних дій та видачу свідоцтва про право власності на відповідний комплекс будівель, а також прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за третьою особою, оскільки така реєстрація відбулась з присвоєнням нового реєстраційного номеру об'єкта нерухомого майна та відкриттям нового розділу Державного реєстру прав.

Не погодившись з рішеннями суддів попередніх інстанцій, приватне підприємство звернулось з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове про закриття провадження у справі. Вважає, що судами помилково було розглянуто даний спір як адміністративний, оскільки позивачем у справі оспорюється належність спірного майна та підстави його набуття у власність приватним підприємством.

Судова колегія вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 26 березня 2016 року державним реєстратором реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції Щур Я.Ю. було проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за вищевказаною адресою згідно переліку та присвоєно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31.

В подальшому позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі прав власників на нерухоме майно існує інший реєстраційний номер 31, за яким зареєстровано право власності за іншою юридичною особою на комплекс виробничих будівель за адресою: провул. Горького, 5, смт. Буки, Маньківський район Черкаської області. Так, державним реєстратором було видано свідоцтво на право власності №47400909 на комплекс будівель та споруд, що знаходиться за вказаною адресою, зареєстровано право власності на дане майно, індексний номер 26048800 від 11.11.2015, за ПП «Перлина Тікича», та присвоєно інший реєстраційний номер вищевказаному об'єкту нерухомого майна 31.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень ( пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У зв'язку з цим у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-551а14 Верховний Суду України висловив правову позицію, яка полягає у тому, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки особи та такі права підтверджуються чи оформленні відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такого ж висновку Верховний Суд України дійшов у постановах від 24 лютого 2015 (справа №21-34а15), від 16 грудня 2014 року (справа №21-544а14) від 09 грудня 2014 року (справа №21-308а14), від 11 листопада 2014 року (справа №21-493а14).

У даній справі позивачем оспорюється правомірність, порядок набуття та оформлення права власності за приватним підприємством на нерухоме майно. Оскарження дій державного реєстратора щодо реєстрації прав, а також рішення, правовстановлюючого документу на нерухоме майно обумовлене належністю такого майна позивачу. Задоволення такого позову має наслідком припинення зареєстрованого права приватного підприємства. При цьому з матеріалів справи вбачається, що до участі у справі у якості третьої особи судом першої інстанції було залучене приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» з мотивів належності останньому спірного нерухомого майна на момент вирішення спору. Отже приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» є новим набувачем спірного майна, а скасування відповідного свідоцтва про право власності за приватним підприємством та державної реєстрації права власності, як за попереднім зареєстрованим власником, не може призвести до поновлення та захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Рішення судів про незаконність реєстраційних дій, ґрунтується на юридичних фактах, стосовно яких існує спір про право на нерухоме майно, до вирішення якого і поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією права.

На вказане суди уваги не звернули, помилково розглянувши даний спір як адміністративний.

За викладеного судова колегія вбачає підстави для скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Рішення про закриття справи не обмежує сторони у реалізації захисту свого права на нерухоме майно у порядку цивільного чи господарського судочинства в залежності від суб'єктного складу сторін.

Відповідно до ст. 228 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку та закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 228, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Перлина Тікича" задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

Е.Ю. Швед