Справа № 223/881/17
Суддя: Дочинець С. І.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 223/881/17
Провадження номер: 2-а/223/48/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області, діючий як місцевий адміністративний суд в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до Вугледарського міського управління соціального захисту населення про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача Вугледарського міського управління соціального захисту населення про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії.

Позивачка вимоги адміністративного позову обґрунтовує тим, що вона разом зі своєю сім'єю, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту були змушені залишити місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2, та переміститись після початку проведення антитерористичної операції (далі - АТО) до міста Вугледара Донецької області, де з 01.12.2014 року перебувають на обліку у Вугледаському міському відділі соціального захисту населення як внутрішньо переміщені особи. Позивачка 29.03.2017 року звернулась до відповідача з заявою про призначення адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на наступний шестимісячний термін. Однак, позивачці було відмовлено у наданні такої допомоги у зв'язку з наявністю у володінні її чоловіка 1/3 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Відмовляючи відповідач не врахував, що зазначений населений пункт - місто Вугледар Донецької області, віднесено до районів проведення антитерористичної операції та включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

З огляду на зазначене, позивачка стверджує, що володіння її чоловіком на праві власності 1/3 частини житлового приміщення, яке розташовано у місті Вугледарі Донецької області, не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги, а тому просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначені їй як уповноваженому члену сім'ї, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 29 березня 2017 року, та зобов'язати відповідача призначити позивачці зазначену щомісячну адресну допомогу, за заявою від 29 березня 2017 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила справу розглядати за її відсутності. Вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Іванова М.А. в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила справу розглядати за відсутності представника управління. Проти вимог позову заперечували, посилаючись на обставини, викладені в наданих суду письмових запереченнях. В письмових запереченнях відповідач зазначає, що позивачка просить призначити їй адресну грошову допомогу внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з дня звернення з заявою, а саме з 29.03.2017 року, на шестимісячний термін. Однак з часу внесення змін постановою КМУ №370 від 31.05.2017 року до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ №505 від 01.10.2014 року (далі - Постанова КМУ від 01 жовтня 2014 року №505), а саме з моменту набрання чинності даними змінами позивачка втрачає право на отримання грошової допомоги у зв'язку з наявністю у власності її чоловіка житлового приміщення на території, підконтрольній державній владі України, а саме у місті Вугледарі.

Суд, дослідивши матеріали справи та заперечення, вважає, що вимоги адміністративного позову підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, її чоловік - ОСОБА_4, та син - ОСОБА_5 перебувають на обліку у Вугледарському міському управлінні соціального захисту населення як внутрішньо переміщені особи з міста Донецька Донецької області до міста Вугледара Донецької області, що підтверджується відповідними довідками №2909, №2910, № від 17.05.2017 (а.с. 10, 11, 12).

Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8821883 від 02.11.2005 року чоловіку позивачки - ОСОБА_4 належить на праві приватної спільної часткової власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Листом Вугледарського міського управління соціального захисту населення № Б-041/6.2 від 22.08.2017 року повідомлено позивачці, що для нарахування та виплати їй адресної допомоги немає законних підстав, що її чоловік володіє 1/3 частини двокімнатної квартири, розташованої у місті Вугледарі Донецької області, а зазначений населений пункт не є територією на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та не відносить до населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є, зокрема, громадянин України, якого змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п. п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (в редакції від 22.12.2016 року) щомісячна адресної допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (в редакції від 22.12.2016 року) грошова допомога не призначається у разі, коли, зокрема, будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Як вбачається з Розпорядження Кабінету міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Вугледар Донецької області дійсно не відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Однак, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Вугледар Донецької області віднесено до населених пунктів на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що місто Вугледар Донецької області, в якому розташовано житлове приміщення, 1/3 частина якого належить на праві власності чоловікові позивачки, віднесено до населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція, яка на даний час триває і рішення щодо її припинення прийнято не було, а тому є чітко передбаченим виключенням у п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (в редакції від 22.12.2016 року), щодо не призначення грошової допомоги у разі наявності житлового приміщення розташованого в регіонах, інших ніж, зокрема, райони проведення антитерористичної операції.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у призначені ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 29 березня 2017 року, слід визнати протиправними.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити нарахування позивачці щомісячної адресної допомоги відповідно до заяви поданої 29 березня 2017 року, суд виходить з наступного.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Так, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад є уповноваженими органами, які здійснюють призначення та виплату адресної допомоги, тобто, в даному випадку Вугледарське міське управління соціального захисту населеннямає виключну компетенцію в питаннях призначення адресної грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача прийняте без повного з'ясування обставин справи та інших документів наданих позивачкою.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з застосуванням положень ст. 11 КАС України, а саме, обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

З урахуванням дискреційних повноважень Вугледарського міського управління соціального захисту населенняна прийняття рішення про призначення адресної грошової допомоги та визначення підстав, за яких призначається така допомога або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 29 березня 2017 року про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п. п. 1, 2, 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (в редакції від 22.12.2016 року), Розпорядження Кабінету міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», ст. ст. 11, 41, 94, 122, 158, 162, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вугледарського міського управління соціального захисту населення про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Вугледарського міського управління соціального захисту населення щодо відмови у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як уповноваженому члену сім'ї, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 29 березня 2017 року.

Зобов'язати Вугледарське міське управління соціального захисту населення повторно розглянути заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, від 29 березня 2017 року про призначення та виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з урахуваням того, що 1/3 частини житлового приміщення, яке належить чоловікові ОСОБА_1 та розташоване у місті Вугледарі, є виключенням, передбаченим п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Вугледарського міського управління соціального захисту населення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку і подана в апеляційну інстанцію через Вугледарський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення, а в зв'язку з застосуванням судом ч. 3 ст. 160 КАС України - оголошення лише вступної та резолютивної частини постанови, вона може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.