Справа № 818/1461/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 р.Справа № 818/1461/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2017р. по справі № 818/1461/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Сумській області

про зобов'язання вчинити дії та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

30 жовтня 2017 року постановою Сумського окружного адміністративного суду задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про зобов'язання вчинити дії та скасування податкового повідомлення-рішення.

Зобов'язано Головне управління ДФС у Сумській області () здійснити перерахунок податкової знижки за 2016 рік із включенням до складу податкової знижки, на яку має право ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1), суму витрат у розмірі 11495 (одинадцять тисяч чотириста девяносто пять) грн., яка сплачена 03.08.2016 ОСОБА_1 за послуги з навчання доньки ОСОБА_2 у Вищому державному навчальному закладі України Українська медична стоматологічна академія за період січень-червень 2017 року.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 21.09.2017 за №.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в сумі 1280,00 грн. з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області ().

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, п.п. 163.3.3 п. 166.3 ст. 166 Податкового кодексу України, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушив п.п. 166.3.3 п. 166.3 ст. 166 Податкового кодексу України в редакції, що діяла в період виникнення спірних правовідносин - 03.08.2016р., а саме: не врахував останнього речення вказаного підпункту: «Така сума не може перевищувати розміру доходу, визначеного в абзаці першому підпункту 169.4.1пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, в розрахунку на кожну особу, яка навчається, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року».

Позивач заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

08 грудня 2017 року позивач надіслав на електронну адресу суду клопотання про проведення судового засідання без його участі.

08 грудня 2017 року засобами поштового зв'язку відповідач надіслав на адресу суду клопотання, яке зареєстровано 11.12.2017р., про перенесення розгляду справи, з підстави неможливості прибуття представника відповідача до Харківського апеляційного адміністративного суду через територіальну віддаленість та відсутність фінансування на відрядження працівників, у зв'язку з чим також просив розглянути справу в режимі відеоконференції.

11 грудня 2017 року ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у задоволенні клопотання відповідача було відмовлено, так як подано з пропуском строку, встановленого ст. 122-1 КАС України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалось.

Відповідно до положень ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проведено без участі сторін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно договору про навчання від 12.08.2016 за №53/26-2016-Л-ІІ, укладеного з Вищим державним навчальним закладом України Українська медична стоматологічна академія та ОСОБА_1 (студент ОСОБА_2, яка є його донькою) за перший навчальний рік, а це 2016-2017 роки, замовник зобовязаний сплатити Академії вартість навчання до 01.09.2016 в сумі 19 215,00 грн. (а.с.10). Зазначену суму сплачено ОСОБА_1 03.08.2016 за квитанцією №0.0.594485932.1 (а.с.11).

Також, відповідно до довідки №1025 від 17.05.2017, ОСОБА_2 зарахована до медичного факультету №1 5н курсу 2 групи контрактна денна форма навчання з 01.09.2016 по 30.06.2021 (а.с. 9).

28 червня 2017 ОСОБА_1 було подано декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік для отримання податкової знижки у зв'язку з оплатою навчання доньки ОСОБА_2

Відповідно до Додатку № 6 декларації позивачем була розрахована сума надмірно сплаченого податку у розмірі 3504 грн. 54 коп.

На підтвердження сплати вказаної суми відповідачем були надані наступні документи: договір про навчання з Українською медичною стоматологічною академією (вул. Шевченка, 23, м. Полтава, 36024) від 12.08.2016 за № 53/26-2016-Л-ІІ; квитанція про сплату коштів за навчання з ПАТ КБ «ПриватБанку» від 03.08.2016 за №0.0.594485932.1; свідоцтво про народження студента ОСОБА_2, для підтвердження першого ступеня споріднення та віку студента; довідка від 21.06.2017 за № 1192 з навчального закладу про кількість місяців навчання у навчальному закладі студента ОСОБА_2; довідка про нарахований дохід та утриманий податок за 2016 рік від 11.05.2017 № 04-790/17 Територіального управління державної судової адміністрації України в Сумській області.

Відповідно до акту про результати камеральної перевірки показників податкової декларації про майновий стан і доходи фізичної особи ОСОБА_1 і.п.н. НОМЕР_1 за 2016 рік, внаслідок проведеного розрахунку за підсумками 2016 року, до повернення позивачу підлягає податок на доходи фізичних осіб у сумі 1435,71 грн. (а.с. 12-16).

Дані обставини вмотивовані тим, що до навчального року (семестру) включаються місяці календарного року, наступного за звітним. Відповідно до договору про навчання від 12.08.2016 за № 53/26-2016-Л-ІІ, укладеного між Вищим навчальним закладом України «Українська медична стоматологічна академія» та ОСОБА_1 на навчання ОСОБА_2, навчальний рік розпочинається з 01 вересні 2016 року, тобто у 2016 році чотири навчальних місяців. А відтак, до податкової знижки за звітний календарний рік дозволено включати суму витрат, понесених за навчання протягом 2016 року, в розмірі 7720 грн., а не 19 215 грн., як відображено у поданій декларації.

Крім того, відповідно до податкового повідомлення рішення № від 21.09.2017 на підставі акту про результати камеральної перевірки встановлено порушення позивачем п.п. 14.1.170. п. 14.1 ст. 14; п.п. 166.2.1, п. 166.2 ст. 166; п.п. 166.3.3 п. 166.3 ст. 166 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), у звязку із чим згідно п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України збільшено суму грошового зобовязання на суму 2068,83 грн. (а.с.17).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на податкову знижку на суму коштів, сплачених на користь закладу освіти протягом звітного податкового року, а отже сплачена позивачем 03.08.2016 р. вартість навчання за вересень 2016 року - червень 2017 року підлягає включенню відповідачем до податкової знижки саме за 2016 рік, а дії відповідача в цій частині є такими що протирічать вимогам чинного законодавства України, таким чином податкове повідомлення-рішення від 21.09.2017 за № підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.170 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб'єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп.166.1.1 п.166.1 ст.166 Податкового кодексу України платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Згідно пп. 166.2.1 п.166.1 ст.166 Податкового кодексу України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов'язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

За приписами пп. 166.3.3 п. 166.3 ст. 166 Кодексу платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, зокрема, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім'ї першого ступеня споріднення, який не одержує заробітної плати. Така сума не може перевищувати розміру доходу, визначеного в абзаці першому підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, в розрахунку на кожну особу, яка навчається, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Відповідно до абз. 1 пп. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1.4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Згідно з пп. 166.4.1 п. 166.4 ст. 166 цього Кодексу податкова знижка може бути надана виключно резиденту, який має реєстраційний номер облікової картки платника податку, а так само резиденту - фізичній особі, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомила про це відповідний орган державної податкової служби і має про це відмітку у паспорті.

Аналізуючи вищезазначені норми податкового законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що законодавець чітко визначив обставини в результаті наявності яких особа має право на податкову знижку, а саме: документально підтверджена сума витрат платника податку - резидента, здійснена ним протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених ПК.

З матеріалів справи вбачається, що позивач протягом звітного року (2016) здійснив витрати, а саме: сплатив за навчання своєї доньки ОСОБА_2, у Вищому навчальному закладі України «Українська медична стоматологічна академія» за договором про навчання від 12.08.2016 за № 53/26-2016-Л-ІІ 19215,00 грн. (а.с. 11).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на податкову знижку на суму коштів сплачених ним на користь закладу освіти протягом звітного податкового року, а отже сплачена позивачем у серпні 2016 року вартості навчання своєї доньки ОСОБА_2 за січень-червень 2017 року у розмірі 11495,00 грн. підлягає включенню відповідачем до податкової знижки саме за 2016 рік.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2017р. по справі № 818/1461/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 18.12.2017 р.