Справа № 807/48/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/9644/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження про визнання бездіяльності протиправною та рішення протиправним, зобовязання вчинити дії,

встановив:

позивач ОСОБА_3 11.01.2017 звернувся в суд із адміністративним позовом до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження у якому просив визнати неправомірним рішення відповідача про відмову йому у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб за 2016 рік у розмірі 6032,25 грн та зобов'язати Західний центр радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів нарахувати та виплатити йому таку матеріальну допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що проходить військову службу за контрактом та перебуває на грошовому забезпеченні у Західному центрі радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України на посаді оперативного чергового відділу. 21 липня 2016 року подав до ЗЦРС рапорт з проханням виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Однак, відповідач неправомірно відмовив йому у виплаті такої допомоги, оскільки чинним законодавством така виплата передбачена.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною, необґрунтованою та прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що відповідачем не виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, у звязку з чим, грубо порушено норми п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 07.11.2007.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 24.06.2011 проходить військову службу за контрактом в Західному центрі радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України на посаді оперативного чергового відділу оперативного управління Центру контролю космічного простору Західного центру радіотехнічного спостереження.

21 липня 2016 року позивач подав рапорт до Західного центру радіотехнічного спостереження про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року.

Листом начальника Західного центру радіотехнічного спостереження ОСОБА_4 від 02 вересня 2016 року № 530/8 позивачу відмовлено у виплаті допомоги для вирішення соціально-побутових питань з посиланням на те, що постанова КМУ від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» застосовується до військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ і організацій, в частині встановлення окладів за військовими званнями та розміру надбавки за вислугу років. Інші складові грошового забезпечення встановлюються як для відповідних працівників ДКА України. Керівникам державних органів надається право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Ні кошторисом на утримання ЗЦРС у 2016 році, ні штатним розписом ЗЦРС на 2016 рік коштів на виплату цієї матеріальної допомоги не передбачено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідач є державною бюджетною установою, кошторисом та штатним розписом якої матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не передбачена, а асигнування з Державного бюджету України на таку виплату відсутні, тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу у виплаті вказаної допомоги.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обовязку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі - Закон).

Закон поширюється на військовослужбовців та встановлює склад, регулює питання розміру і порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців.

У відповідності до ст. 9 вищезазначеного Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Із довідки від 08.09.2016 № 123 видно, що ОСОБА_3, відповідно до наказу Міністра оборони України від 23.06.2001 № 280 відряджений до Державного космічного агентства України для виконання програм оборонного (подвійного) призначення із залишення на військовій службі та проходить військову службу в Західному центрі радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України.

Отже, позивач проходить військову службу у державній бюджетній установі та має особливий статус військовослужбовця, відряджений до державних органів для проходження військової служби.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року №104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій» військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби.

Грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, що є предметом спору у цій справі, є додатковим видом одноразового грошового забезпечення військовослужбовців і визначена Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зокрема, згідно з п. 5 Постанови № 1294 керівникам державних органів надається право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Як вбачається з матеріалів справи, штатним розписом Західного центру радіотехнічного спостереження на 2016 рік, затвердженим головою Державного космічного агентства України 17.05.2016, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям не передбачена.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки штатним розписом Західного центру радіотехнічного спостереження на 2016 рік кошти та асигнування на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань не передбачені, відтак у відповідача відсутні правові підстави виплачувати таку допомогу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2017 року у справі № 807/48/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Ухвала в повному обсязі складена 14.12.2017.