Справа № 2-а-2085/11/2404
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2085/11/2404
Головуючий у 1-й інстанції: Угриновська Л.Я.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Голоти Л.О., Совгири Д.І. < Довідник >

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області на постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області про визнання протиправними дій та виплату грошової допомоги при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області про визнання незаконною відмову відповідача у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів у звязку з виходом на пенсію; зобовязання пенсійний орган нарахувати та виплатити відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" вказану грошову допомогу.

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2011 року зазначений позов задоволено.

На вказану постанову суду відповідач подав апеляційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просив її скасувати та відмовити у задоволені позову.

В судове засідання належним чином повідомлені сторони не зявились.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що явка сторін не визнавалась судом обовязковою, а в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала можливим розглядати справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала в управлінні Пенсійного фонду України в Заставнівському районі на посаді головного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення. Відповідно до наказу № 78-о від 27.12.2010р. позивач звільнена із займаної посади згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України у звязку із виявленою невідповідністю займаній посаді виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, яке перешкоджає продовженню роботи та виходом на пенсію. На момент звільнення з займаної посади стаж державної служби позивача склав 29 років 21 день, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою про складові заробітної плати.

Розпорядженням УПФ України в Заставнівському районі ОСОБА_2 призначено пенсію як державному службовцю та на підставі ст. 44 КЗпП України виплачено вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку.

Звернувшись з заявою до УПФ України в Заставнівському районі про виплату їй грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів, згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу," позивач отримала відмову, оформлену листом від 14.03.2011р. за № 02-1835/Ш-11.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначена відмова відповідача є протиправною.

Так, судом зясовано, що на момент звільнення ОСОБА_2 досягла віку, який гарантував їй достроковий вихід на пенсію, відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч. 13 ст. 37 Закону України "Про державну службу" державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача про те, що у нього не було законних підстав для виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів, через звільнення останнього за пунктом 2 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Відповідач не врахував, що ні Закон України "Про державну службу", ні КЗпП України не повязують наявність чи відсутність передбачених частиною 13 статті 37 Закону України "Про державну службу" прав особи на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів з будь-якою іншою підставою такого звільнення, ніж вихід на пенсію.

Тобто, висновок Пенсійного фонду про те, що підставою для звільнення за п.2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не є вихід на пенсію, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів законодавець повязує насамперед з виходом державного службовця на пенсію, а не з підставами припинення трудового договору.

За наведених обставин суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області залишити без задоволення, а постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2011 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно: секретар