Справа № 810/2510/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року № 810/2510/17

Київський окружний адміністративний у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Одеській області про визнання протиправними дій та визнання протиправним і скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Одеській області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення габаритно-вагового контролю та здійснення розрахунку плати за проїзд;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №01514498 до акту від 11.07.2017 №0151498.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюваний розрахунок, яким ОСОБА_1 визначено плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування, зроблений на підставі недостовірних даних про загальну масу та навантаження на осі вантажного автомобіля.

Позивач стверджує, що перевозив вантаж, вага якого разом з транспортним засобом не перевищує встановлених законом параметрів.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що за результатами проведеного габаритно-вагового контролю транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970XO було встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження на строєну вісь, а також перевищення загальної маси транспортного засобу.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що правомірно визначив позивачеві плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування.

Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності та враховуючи, що про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги положення частин четвертої та шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

11 липня 2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю ДП МТП «Южний», що розташований у м. Южне, Комінтернівського району, Одеської області був проведений ваговий контроль вантажного автомобіля Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970XO, результати якого оформлені квитанцією №08598 від 11.07.2017 (а.с. 57).

Згідно вказаної квитанції загальна маса автомобіля з причепом становить 42020 кг, навантаження на вісь №1 складає 6730 кг, на вісь №2 11160 кг, на вісь №3 8270 кг, на вісь №4 7820 кг, на вісь №5 8040 кг.

За результатами зважування посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області було складено довідку від 11.07.2017, до якої перенесені показники навантаження на осі та повну масу транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970XO, які були отримані під час зважування на пересувному пункті вагового контролю (а.с. 58).

Встановивши перевищення маси транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970XO (42,02 тонн, при нормативно допустимій масі 40 тонн) та перевищення нормативно допустимого навантаження на строєну вісь (24,13 тонн при нормативно допустимому навантаженні 22 тонни) посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.07.2017 №0151498 (а.с. 59).

Судом встановлено, що на підставі акту від 11.07.2017 №0151498 Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області був складений розрахунок №01514498 від 11.07.2017, у якому позивачеві визначено плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування у розмірі 123,00 євро (а.с. 60).

Не погоджуючись з таким розрахунком, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 3 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 (далі Правила № 30), передбачено, що транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил №30).

У свою чергу, згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 (далі - Порядок № 879).

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За змістом підпункту 7 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль здійснюється у спеціально об лаштованих місцях розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

При цьому, відповідно до підпункту 9 пункту 2 Порядку №879, пересувний пункт габаритно-вагового контролю це спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Пунктами 12 та 13 Порядку №879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Згідно з пунктом 14 Порядку №879, вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2016 за № 1171/29301, затверджені Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі Вимоги №255).

Відповідно до пункту 2 Вимог №255, пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. ОСОБА_2 Проектування. ОСОБА_2 Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Пунктом 3 Вимог №255 передбачено, що пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати:

1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками;

2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом ? 3 проміле;

3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу;

4) ширину не менше ніж 7,0 м.

Згідно з пунктом 9 Вимог №255, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Суд зазначає, що точність габаритно-вагового контролю прямо залежить від дотримання вимог до облаштування та технічного оснащення пересувного пункту габаритно-вагового контролю, оскільки найменший нахил поверхні та/або дефекти дорожнього покриття призводять до надмірного навантаження на осі вантажного транспорту, що впливає на кінцевий результат зважування.

Позивач під час розгляду справи стверджував, що перевищення нормативно допустимих параметрів навантаження на строєну вісь автомобіля Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970XO було зафіксовано у звязку із перебуванням пересувного пункту габаритно-вагового контролю у занедбаному стані.

Зокрема, позивач наголошував, що пересувний пункт габаритно-вагового контролю ДП МТП «Южний», що розташований у м. Южне, Комінтернівського району, Одеської області, мав нерівну поверхню внаслідок утворення колії.

На підтвердження вказаних доводів позивачем були надані фото та відеоматеріали, відзняті водієм транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970XO під час проходження габаритно-вагового контролю, з яких вбачається наявність на пересувному пункті габаритно-вагового контролю ДП МТП «Южний», що розташований у м. Южне, деформації дорожнього покриття у вигляді вираженої колії.

Судом також встановлено, що у звязку з деформацією дорожнього покриття на вказаному пересувному пункті габаритно-вагового контролю у липні-серпні 2017 року проводились роботи з влаштування бетонного покриття майданчика для проведення габаритно-вагового контролю.

Так, листом від 14.11.2017 №01-4441/06 Служба автомобільних доріг в Одеській області повідомила, що у звязку з негативним впливом великовагових транспортних засобів на майданчик габаритно-вагового контролю (а саме утворення колійності), розташованого на ділянці дороги М28 «Одеса-Южний» км 40+971 у період з 25.07.2017 по 14.08.2017 були проведені роботи з улаштування бетонного майданчика.

Також, на офіційній сторінці Служби автомобільних доріг в Одеській області у мережі Інтернет 14.08.2017 було опубліковано інформацію про початок роботи відремонтованого пункту габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-28 Одеса-Южний, км 40+971, для облаштування якого було прийнято інженерне рішення - влаштування майданчика армованим бетоном.

Суд зауважує, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970XO було проведено 11.07.2017, тоді як ремонтні роботи на пункті габаритно-вагового контролю ДП МТП «Южний», що розташований у м. Южне, були розпочаті 25.07.2017 та завершені 14.08.2017.

Беручи до уваги інформацію, отриману від Служби автомобільних доріг в Одеській області, про незадовільний стан дорожнього покриття на пункті габаритно-вагового контролю ДП МТП «Южний», а також враховуючи наявні у матеріалах справи фото та відеоматеріали, якими підтверджується наявність на вказаному пункті габаритно-вагового контролю деформації дорожнього покриття, у суду наявні обґрунтовані підстави вважати, що отримані за наслідками зважування показники навантаження на осі та загальна маса транспортного засобу позивача не відповідають фактичному навантаженню та масі автомобіля.

Про неточність отриманих результатів зважування транспортного засобу позивача на пункті габаритно-вагового контролю ДП МТП «Южний» свідчить також і та обставина, що габаритно-ваговий контроль на вказаному пункті позивач проходив двічі: 11.07.2017 о 22:05 год. та о 22:09 год. При цьому, у кожному випадку показники навантаження на вісі транспортного засобу та відсоток розподілу такого навантаження між правим та лівим колесом транспортного засобу були різними (а.с. 14).

У контексті викладеного, суд зазначає, що 11.07.2017 о 17:41 год. транспортний засіб Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причеп Wielton W30, реєстраційний номер AI9970X проходив габаритно-ваговий контроль на пункті габаритно-вагового контролю ДП «Херсонський облавтодор».

За результатами зважування позивачеві було видано квитанцію, роздруковану технічними засобами пункту зважування, відповідно до якої загальна маса транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970X становить 38100 кг, навантаження на вісь №1 становить 6400 кг, навантаження на вісь №2 становить 11200 кг, навантаження на вісь №3 становить 7000 кг, навантаження на вісь 4 становить 6900 кг, навантаження на вісь 5 становить 6600 кг (а.с. 15).

Таким чином загальна маса та навантаження на вісі транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970X не перевищувала затверджених нормативних вагових параметрів, встановлених Правилами дорожнього руху.

На користь такого висновку свідчить також і те, що транспортний засіб Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30 після габаритно-вагового контролю не був затриманий та продовжив рух за маршрутом.

Суд зазначає, що відповідно пункту 20 Порядку №879, за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Відповідно до пункту 22 Порядку №879, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206 1 цього Кодексу, працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення (частина 1 статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

З аналізу викладених положень Порядку №879 слідує, що транспортний засіб, у якого виявлено перевищення габаритно-вагових параметрів затримується та може продовжувати рух тільки після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд.

Судом встановлено, що здійснивши габаритно-ваговий контроль Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Wielton W30, реєстраційний номер AI9970X, посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Одеській області дій, направлених на тимчасову затримку транспортного засобу, не вчиняли.

Суд також бере до уваги, що відповідно до пункту 23 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Згідно з пунктом 24 Порядку №879, після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Матеріали справи не містять жодних доказів з приводу того, що встановивши перевищення нормативно допустимих вагових параметрів, водієві або власникові транспортного засобу пропонувалось привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами чи доказів відмови водія або власника транспортного засобу привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами.

Наведене, контексті встановлених судом обставин щодо недотримання відповідачем вимог до улаштування пункту габаритно-вагового контролю та з огляду на наявність у матеріалах справи доказів про дотримання позивачем нормативних вагових параметрів, ставлять під сумнів обєктивність проведеного відповідачем габаритно-вагового контролю та достовірність його результатів.

Щодо розміру плати за проїзд, що була визначена позивачеві на підставі оспорюваного розрахунку, суд зауважує наступне.

Так, згідно з пунктом 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у пункті 30 Порядку №879.

Відповідно до пункту 30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

При цьому, згідно з пунктом 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі

Буквальний зміст пункту 31-1 Порядку № 879 дає підстави стверджувати, що плата за проїзд визначається виходячи з пройденої відстані або відстані, яку перевізник має намір проїхати. Одночасне внесення плати і за пройдений, і за запланований маршрут не передбачено.

Визначаючи позивачеві розмір плати за проїзд великовагового транспортного засобу відповідач виходив із того, що відстань перевезення становить 205 км. При цьому, як вбачається зі змісту письмових заперечень відповідача та змісту розрахунку №01514498 від 11.07.2017, вказаний показник є відстанню від пункту відправлення, тобто с. Токарівка, Білозерського району, Херсонської області, до місця зважування, тобто до ДП МТП «Южний», що розташований у м. Южне

У письмових запереченнях відповідач зазначає, що відстань перевезення було визначено з використанням «Автодорожньої електронної бізнес карти України».

Разом з цим, витягу з вказаної карти, який би дозволив переконатись у достовірності здійсненого розрахунку відстані відповідач до заперечень не приєднав.

Натомість як вбачається з картографічного сервісу Google, відстань за маршрутом с. Токарівка, Білозерського району, Херсонської області до Морського торговельного порту «Южний» становить 198 км, за маршрутом с. Токарівка, Білозерського району, Херсонської області м. Южне становить 187 км.

З урахуванням викладеного суд вважає, що розрахунок плати за проїзд великовагового транспортного засобу відповідачем було здійснено на підставі показників загальної маси транспортного засобу, навантаження на вісі та відстані, що документально не підтверджуються.

Отже, розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування від 11.07.2017 №0151498 є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з цим, суд не знаходить підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо проведення габаритно-вагового контролю та здійснення розрахунку плати за проїзд.

Суд зауважує, що дії Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо проведення габаритно-вагового контролю та здійснення розрахунку плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування є лише службовою діяльністю працівників Укртрансбезпеки, направлені на виконання своїх професійних обов'язків.

Зазначені дії самі по собі не створюють для позивача жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків, а відтак підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходив з наступного.

Позивачем в адміністративному позові заявлено три вимоги немайнового характеру. Таким чином під час звернення до суду необхідно було сплатити 1920,00 грн. судового збору.

Відповідно до квитанцій від 24.07.2017 №86741, від 24.07.2017 №86785 та від 15.08.2017 №9725 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1920,00 грн.

Ухвалою суду від 18.09.2017 відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у частині вимог про визнання недійсним акта серії ВН №0151498 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Розглянувши клопотання позивача про повернення судового збору, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 640,00 грн. згідно з квитанцією від 15.08.2017 №9725 підлягає поверненню з підстав, визначених пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За наслідками розгляду справи судом було задоволено ? немайнових вимог позивача.

З урахуванням викладено, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 640,00 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування від 11.07.2017 №01514498, складений Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Одеській області судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., сплачений згідно з квитанцією від 15.08.2017 №9725.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 01.12.2017.