Справа № 815/5875/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5875/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунька О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправними дій, скасування п. 1 наказу від 08.11.2017 року № 477, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (надалі по тексту відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону під час накладення на нього дисциплінарного стягнення за проведення службового розслідування в не повному обсязі, низьку виконавчу дисципліну, не належне виконання своїх службових і посадових обов`язків, порушення вимог ст. 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 3, 4.1, 4.2, 5.6 «Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», оголошеного позивачу в наказі начальника ВМКЦ ПР від 08.11.2017 року № 477 «Про результати розслідування по факту звернення до ГВП ГПУ капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних, на його думку, дій з боку командира військової частини НОМЕР_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 » у вигляді накладення стягнення - «догана»;

- скасувати п. 1 наказу начальника ВМКЦ ПР від 08.11.2017 року № 477 «Про результати розслідування по факту звернення до ГВП ГПУ капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних, на його думку, дій з боку командира військової частини НОМЕР_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 » - «За проведення службового розслідування в не повному обсязі, низьку виконавчу дисципліну, не належне виконання своїх службових і посадових обов`язків, порушення вимог ст. 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 3, 4.1, 4.2, 5.6 «Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004року № 82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», голові комісії заступнику начальника центру по роботі з особовим складом - начальнику групи по роботі з особовим складом полковнику ОСОБА_1 оголосити «догану».

В обґрунтування вимог, позивач в цілому зазначив, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення п.5.6 «Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 не відповідає вимогам законодавства. Позивача зазначає, що його притягнули до відповідальності у зв`язку з персональною відповідальністю за не всебічне та не повне, не своєчасне й не об`єктивне його проведення та не додержання законності під час провадження, проте вказує на те, що під час організації роботи комісії ним не порушувались вимоги законодавства України, а він дисциплінарно покараний за позицію у вигляді бажання провести розгляд заяви всебічне, повне, своєчасне й об`єктивне та додержання законності під час провадження. Позивач вважає, що під час видання наказу начальника ВМКЦ ПР від 08.11.2017 року № 477 «Про результати розслідування по факту звернення до ГВП ГПУ капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних, на його думку, дій з боку командира військової частини НОМЕР_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 » відповідачем були порушені вимоги ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме не вказано та до нього не доведено в чому полягає порушення ним, за що він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та в додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав та просив суд в його задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях на позов, які в цілому обґрунтовані тим, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в повному обсязі, при цьому відповідач при виданні оскаржуваного наказу діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, допитавши свідків, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Позивач проходить військову службу у Збройних Силах України на посаді заступника начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону по роботі з особовим складом начальника групи по роботі з особовим складом, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори з відповідачем Військово-медичним клінічним центром Південного регіону щодо її проходження, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, накладення дисциплінарних стягнень під час її проходження згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що пунктом 1 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 477 від 08.11.2017 року «Про результати розслідування по факту звернення до ГВП ГПУ капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних, на його думку, дій з боку командира військової частини НОМЕР_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 » голові комісії заступнику начальника центру по роботі з особовим складом начальнику групи по роботі з особовим складом полковнику ОСОБА_1 оголошено «догану» за проведення службового розслідування в не повному обсязі, низьку виконавчу дисципліну, не належне виконання своїх службових і посадових обов`язків, порушення вимог ст. 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 3, 4.1, 4.2, 5.6 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України,» затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 (а.с. 25-28 том 1).

Позивач, вважаючи вищезазначений наказ в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани протиправним, оскаржив його до суду, вимагаючи скасування у цій частині.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд погоджується з підставами накладення на позивача вищезазначеного дисциплінарного стягнення та вважає, що відповідач при прийнятті у цій частині оскаржуваного наказу, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на адресу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України від військовослужбовця капітана м/с ОСОБА_2 надійшла скарга щодо неправомірних, на його думку, дій з боку командира військової частини НОМЕР_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 (а.с. 25-32 том 2).

У зверненні капітана м/с ОСОБА_2 в перелік викладених порушень входило:

- наявність випадків корупції при прийнятті управлінських рішень з боку командира військової частини НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_3 (пункт 1);

- випадки бездіяльності при вирішенні службових питань (пункт 2);

- випадки навмисного порушення командиром військової частини НОМЕР_1 полковником м/с ОСОБА_3 та начальником відділення медичного постачання майором м/с ОСОБА_4 вимог нормативно-правових документів з питань додержання законів у воєнній сфері, навмисне створення неправомірних ситуацій, перевищення службових повноважень (пункти 3,5,7);

- дії або бездіяльність з боку командира військової частини НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_3 та начальника відділення медичного постачання майора м/с ОСОБА_4 , факти халатного ставлення їх до виконання службових обов`язків щодо забезпечення безперебійного постачання лікарськими засобами та виробами медичного призначення військових частин зони відповідальності в тому числі залучених для проведення АТО та лікувальних структурних підрозділів частини з врахуванням спричинених цим наслідків (пункт 4);

- неправомірні рішення стосовно призначення та розподілу премій, корупційна складова щодо часткового використання призначених грошових коштів (пункт 6);

- ситуації із довгостроковим приниженням особистої честі та гідності офіцерів, порушення їх прав та свобод з боку командира військової частини НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_3 та начальника відділення медичного постачання майора м/с ОСОБА_4 на протязі всього часу їх проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом начальника ВМКЦ ПР від 04.10.2017 року № 435 було призначено проведення у термін з 09.10.2017 року по 09.11.2017 року службового розслідування за фактом надання на адресу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України письмового звернення капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних, на його думку, дій з боку командира військової частини НОМЕР_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , допущених ними порушень з питань додержання законів у воєнній сфері стосовно як його особисто так і по відношенню до іншого особового складу госпіталю (а.с. 20-22 том 2).

Зазначеним наказом для проведення службового розслідування призначено комісію у складі: голова комісії заступник начальника центру по роботі з особовим складом начальник групи полковник ОСОБА_1 ; члени комісії заступник начальника центру з логістики полковник ОСОБА_5 ; т.в.о. заступника начальника центру з медичного постачання начальник відділу медичного постачання полковник м/с по роботі ОСОБА_6 .

Так, відповідно до наказу начальника ВМКЦ ПР від 04.10.2017 року № 435 до військової частини НОМЕР_1 для проведення службового розслідування була відряджена комісія у складі: голова комісії - заступник начальника ВМКЦ ПР по роботі з особовим складом - начальник групи по роботі з особовим складом полковник ОСОБА_1 , члени комісії - заступник начальника ВМКЦ ПР з логістики полковник ОСОБА_5 , т.в.о. заступника начальника ВМКЦ ПР з медичного постачання полковник ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що комісія у повному складі відбула до військової частини НОМЕР_1 (м. Дніпро) 09.10.2017 року, а 10.10.2017 року голова комісії та один з членів комісії повернулись та прибули до ВМКЦ ПР, що підтверджується посвідченнями про відрядження та не заперечувалось позивачем та допитаними свідками.

03.11.2017 року головою комісії було надано на затвердження начальнику ВМКЦ ПР акт проведення службового розслідування (а.с. 6-19 том 2).

Як зазначив представник відповідача, у зазначеному акті службового розслідування, з семи питань, які підлягали перевірці на місті на підставі наявних службових документів та особистих пояснень певних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , аналізу, висновків та винесення пропозицій для прийняття рішень начальнику ВМКЦ ПР, були відображені лише три, які були обґрунтовані актом проведення прийому по особистим питанням особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 36 том 2), у зв`язку з чим, начальником ВМКЦ ПР після ознайомлення з актом було видано розпорядження від 07.11.2017 року №5615 голові комісії про усунення недоліків в матеріалах службового розслідування у зв`язку з тим, що воно було не закінчене, проведено поверхово, головні питання не досліджені, тому неможливо було прийняти відповідне управлінське рішення.

Як вбачається із оскаржуваного наказу № 477 від 08.11.2017 року, « 09.10.2017 року комісія у повному складі вибула до військової частини НОМЕР_1 (м, Дніпро), а 10.10.2017 року достроково прибула до ВМКЦ ПР, за виключенням члена комісії заступника начальника центру з логістики полковника ОСОБА_5 . Голова комісії - заступник начальника центру по роботі з особовим складом - начальник групи по роботі з особовим складом полковник ОСОБА_1 та член комісії ТВО заступника начальника центру з медичного постачання полковник м/с ОСОБА_6 питання 1, 2, 3, 6 досконало не вивчили, посилаючись на відсутність юридичної освіти у голови та членів комісії, остаточні висновки не зробили. В термін до 09.11.2017 року неодноразове проводились спроби перекладання вивчення даних питань на інших посадових осіб в порушення вимог 5.6 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82.

Після вивчення питання №4 комісія прийшла до висновку, що продовження термінів здачі справ та посади капітану м/с ОСОБА_2 є таким, що не відповідає вимогам п.9.1.4 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України».

Фактів порушень з боку командира військової частини НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_3 (питання №5) з питань фінансового та грошового забезпечення особового складу військової частини НОМЕР_1 комісією не встановлено.

Закупівля матеріальних засобів медичної служби (питання №6) здійснювалась на підставі «Плану закупівель комітету з конкурсних торгів військової частини НОМЕР_1 м, Дніпро на 2017 рік» в межах виділених кошторисних призначень.

Планування, видача, контроль залишку матеріальних засобів, прийняття рішення щодо подальшого поповнення запасів покладається на відповідальних осіб відділення медичного постачання, в тому числі і на начальника аптеки, але висновки по цьому питанню відсутні.

Фактів приниження (питання №7) особистої честі та гідності офіцерів, порушення їх прав та свобод з боку начальника відділення медичного постачання майора м/с ОСОБА_4 та командира військової частини НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_3 до підлеглого складу комісією не встановлено.

З матеріалів службового розслідування вбачається конфлікт інтересів командира військової частини НОМЕР_1 та працівника ЗСУ архіваріуса медичної частини військової частини НОМЕР_1 , що порушує вимоги ст.27 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-УІІ (зі змінами).

Таким чином слід вважати, що службове розслідування проведено поверхово, з грубими порушеннями п. 3, 4.1, 4.2, 5.6 «Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Сил України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82.

Факти, що викладені в скарзі капітана м/с ОСОБА_2 , комісією досконало не вивчені із-за низької виконавчої дисципліни, не бажання виконувати в повному обсязі свої службові обов`язки головою комісії заступником начальника центру по роботі з особовим складом - начальником групи по роботі з особовим складом полковником ОСОБА_1 , а саме - п.13 посадових обов`язків заступника начальника центру по роботі з особовим складом - начальника групи по роботі з особовим складом та ст.73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які передбачають організацію та роз`яснення законодавства, прийняття участі у забезпеченні додержання військовослужбовцями його вимог. Член комісії ТВО заступника начальника центру з медичного постачання полковник м/с Дядічкін А.Г. також має великий практичний досвід роботи на посадах начальника аптеки, начальника медичного складу, інспектора - ревізора по медичній службі контрольно-ревізійного управління оперативного командування, але допустив поверхневий підхід при проведенні розслідування.

03.11.2017 р. голова комісії полковник ОСОБА_1 через відділ персоналу (та стройового) здав акт з матеріалами розслідування (вх.№5577 від 03.11.2017р.). Після ознайомлення з актом службового розслідування голові комісії було визначене окремим завданням доопрацювати службове розслідування з вказаними конкретними недоліками та питання, які необхідно дослідити в термін до 08.11.2017 року, але вказане розпорядження належним чином виконано не було».

Правовідносини які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-ХІУ від 24.03.1999 року, Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 року, наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» (надалі по тексту - Інструкція).

Статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» встановлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 3 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Згідно із ст. 4 зазначеного Закону військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно із ст. 68 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді.

Так ст. 73 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що заступник командира полку (окремого батальйону) з виховної роботи зобов`язаний:

брати участь у розробленні планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки полку (окремого батальйону) й організовувати їх виконання;

планувати і проводити роботу, спрямовану на виховання у військовослужбовців відданості Українському народові, формування в особового складу полку (окремого батальйону) високих морально-психологічних якостей, готовності до свідомого виконання положень Конституції України і законів України, Військової присяги, вимог військових статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів і наказів командирів (начальників);

виховувати особовий склад полку (окремого батальйону) у дусі свідомого виконання військового обов`язку, вірності Бойовому Прапорові, традиціям дружби і військового товариства, любові до своєї частини, постійної пильності і бойової готовності;

організовувати та проводити виховну роботу, спрямовану на якісне виконання завдань бойової підготовки, підвищення боєздатності полку (окремого батальйону) та зміцнення єдиноначальності;

вивчати та аналізувати морально-психологічний стан підрозділів, подавати допомогу командирам, начальникам родів військ і служб у поліпшенні морально-психологічного клімату у військових колективах;

знати ділові якості та морально-психологічний стан офіцерів, прапорщиків, старшин підрозділів полку (окремого батальйону), особисто навчати їх практиці виховної роботи з особовим складом, подавати необхідну методичну допомогу;

брати участь у роботі з кадрами, їх атестації, у доборі кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, здійснювати вивчення, добір, навчання спеціалістів з виховної роботи полку (окремого батальйону), керівників груп гуманітарної підготовки;

планувати, організовувати й контролювати проведення у підрозділах заходів морально-психологічного супроводу повсякденної діяльності особового складу, співпрацювати із закладами охорони здоров`я, доповідати командирові полку (окремого батальйону) та заступникові командира з`єднання з виховної роботи про дані соціологічних досліджень (аналізів) та психологічних обстежень військовослужбовців;

знати потреби і запити особового складу, вживати заходів для вирішення скарг і задоволення заяв, підтримувати зв`язок із сім`ями військовослужбовців, піклуватися про їх здоров`я, харчування, поліпшення матеріально-побутового становища особового складу;

брати участь у доборі особового складу варт, а також у проведенні занять з особовим складом добового наряду;

організовувати та проводити роз`яснення законодавства та брати участь у забезпеченні додержання військовослужбовцями його вимог;

забезпечувати проведення конкретних заходів щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики правопорушень серед особового складу, згуртування військових колективів;

вивчати соціально-політичну обстановку в районі розташування полку (окремого батальйону), вносити командирові пропозиції щодо удосконалення виховної роботи з особовим складом;

брати участь у роботі щодо організації занять з якісного опанування і зразкового утримання військовослужбовцями бойової та іншої техніки, додержання заходів безпеки та охорони довкілля;

організовувати і контролювати гуманітарну підготовку в полку (в окремому батальйоні), вносити пропозиції щодо змісту і методики проведення занять, виходячи з особливостей службової діяльності та специфіки навчально-бойових завдань; особисто керувати однією з груп гуманітарної підготовки офіцерів;

забезпечувати постійне інформування військовослужбовців про суспільно-політичну обстановку в Україні, військову політику держави та завдання Збройних Сил України, стан бойової підготовки та військової дисципліни особового складу;

піклуватися про духовний і культурний розвиток військовослужбовців, розробляти плани проведення вихідних, святкових та неробочих днів, разом з командирами підрозділів організовувати і проводити культурно-виховну, духовно-освітню роботу і дозвілля особового складу, членів їх сімей, працівників військової частини; керувати роботою клубу військової частини;

постійно підтримувати зв`язки з органами місцевого самоврядування, подавати їм допомогу у військово-патріотичному вихованні молоді;

контролювати правильність використання технічних засобів виховної роботи, своєчасність доставки і видачі особовому складові періодичних видань, поштових відправлень;

вивчати і впроваджувати передовий досвід, вносити пропозиції щодо вдосконалення форм і методів виховання, гуманітарної підготовки та інформаційної роботи;

вести облік злочинів, правопорушень, надзвичайних подій та дисциплінарних провинностей, вчинених особовим складом, проводити соціологічний та соціально-психологічний аналіз їх причин, готувати аналітичні довідки щодо стану військової дисципліни; подавати донесення у порядку підпорядкованості про вчинені військовослужбовцями правопорушення;

доповідати командирові полку (окремого батальйону) та інформувати заступника командира з`єднання з виховної роботи про стан військової дисципліни та морально-психологічний стан особового складу, а також про заходи, здійснені спеціалістами з виховної роботи.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82 (надалі по тексту Інструкція № 82) встановлено, що ця Інструкція визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

Відповідно до п. 1.2 Інструкції № 82 службове розслідування проводиться у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;

невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;

порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Відповідно до 2.1 Інструкції № 82, особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Згідно з п. 3 Інструкції № 82 розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Пунктом 4.1 Інструкції № 82 встановлено, що за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3, 4.4 Інструкції № 82 акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування.

У разі, якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідним командирам (начальникам).

Пунктом 5.6 Інструкції № 82 встановлено, що особи, які проводять службове розслідування, несуть персональну відповідальність за всебічне повне, своєчасне й об`єктивне його проведення та додержання законності під час провадження.

Як встановлено судом, додаткове письмове розпорядження начальника ВМКЦ ПР голові комісії полковнику Лазебному О.М. про усунення недоліків при проведенні службового розслідування від 07.11.2017 року всупереч вимог п. 3 Інструкції № 82 не було виконано позивачем, а саме щодо обов`язку виконати якісно первинне завдання по проведенню службового розслідування, в ході якого повинно було бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форма вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем обов`язків.

При цьому суд вважає необґрунтованими та безпідставними твердження позивача відносно того, що комісія не провела в повному обсязі службове розслідування з причин не надання експертного висновку діям командира військової частини НОМЕР_1 помічником начальника ВМКЦ ПР з правової роботи, про що ним неодноразово подавались рапорти на ім`я начальника ВМКЦ ПР, в яких він просив зобов`язати помічника начальника ВМКЦ ПР з правової роботи надати експертний висновок діям командира військової частини НОМЕР_1 та його наказам, або залучити його до проведення розслідування, оскільки зазначені твердження суперечать вимогам чинного законодавства України, а саме ст. 99 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», п.7, п.12 Положення про юридичну службу Міністерства оборони України, яке затверджено наказом Міністра оборони України від 16.05.2016 року №259.

Як вбачається з матеріалів справи, в обов`язках помічника начальника ВМКЦ ПР з правової роботи начальника Юридичної служби, а також жодним керівним документом не передбачено надання експертного висновку діям посадових осіб, вина яких не доведена, а покладення на посадових осіб юридичної служби обов`язків, що виходять за межи їх компетенції заборонено.

Залучення посадових (службових) осіб юридичних служб по підготовки документів, що не пов`язані з виконанням завдань, а також залучення до складу комісій з проведення аудиту, перевірок, службових розслідувань, інших комісій, робочих груп забороняється з огляду на специфіку завдань, покладених на юридичну службу.

Також суд зазначає, що посилання полковника ОСОБА_1 на відсутність у нього юридичної освіти, як на причину неможливості проведення службового розслідування, не може вважатися обґрунтованою, оскільки по-перше Інструкція № 82 не передбачає наявність у військовослужбовців, які проводять службове розслідування, юридичної освіти.

По-друге, пунктом 13 посадових обов`язків заступника начальника ВМКЦ ПР по роботі з особовим складом - начальника групи по роботі з особовим складом, затвердженими начальником ВМКЦ ПР 16.11.2016 року та підписаних полковником ОСОБА_1 передбачено організовувати та проводити роз`яснення законодавства України, прийняття участі у забезпеченні додержання військовослужбовцями його вимог.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що відмова і небажання позивача надати оцінку діям командира військової частини НОМЕР_1 з приводу прийняття на роботу у військову частину НОМЕР_1 власного сина та виплату йому премій з позицій вимог Закону України «Про запобігання корупції» та перекладання визначення цього питання на інших посадових осіб, зокрема на начальника юридичної служби є безпідставною та правомірно розцінюється начальником ВМКЦ ПР як неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

При цьому, суд зазначає, що доручення до матеріалів розслідування акту перевірки військової частини НОМЕР_1 , яка проводилась відповідно до наказу директора ВМД від 12.10.2017р. № 114 фахівцями ВМД, та відповідно до висновків якого питання прийняття на роботу сина командира військової частини НОМЕР_1 було визнане діянням, що містить ознаки корупційного правопорушення, не допомогло членам комісії жодним чином визначитись з цього приводу в ту чи іншу сторону, в результаті чого останні лише заявили про неможливість розгляду даного питання.

По-третє, пунктом 7 посадових обов`язків заступника начальника ВМКЦ ПР по роботі з особовим складом - начальника групи по роботі з особовим складом, затвердженими начальником ВМКЦ ПР 16.11.2016 року та підписаних полковником ОСОБА_1 передбачено регулярно аналізувати стан військової та трудової дисципліни в центрі та лікувальних закладах безпосереднього підпорядкування (якою є військова частина НОМЕР_1 ), готувати проекти наказів начальника центру (а.с. 94-96 том 1).

А тому відмова і небажання вивчити та з`ясувати відповідність наказів командира військової частини НОМЕР_1 чинному законодавству, а також перекладання визначення цього питання, зобов`язання виконати свої завдання на інших посадових осіб, зокрема на начальника відділу персоналу (та стройової), на думку суду, є безпідставною та правомірно розцінено начальником ВМКЦ ПР як неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків.

Крім того, суд приймає до уваги твердження відповідача відносно того, що усі документи, які комісія повинна була дослідити у військовій частині НОМЕР_1 , знаходяться безпосередньо у стройовій частині військовій частині НОМЕР_1 (місто Дніпро), а тому суд погоджується з доводами відповідача, що вимагати від посадових осіб ВМКЦ ПР за місцем дислокації у місті Одесі надати експертні висновки (як це зазначалось у рапортах полковника ОСОБА_1 ) по суті скарги та звинувачувати їх у грубому порушенні вимог Інструкції, виправдовуючи свою неспроможність в внаслідок цього якісно провести службове розслідування є безпідставним перекладанням завдань, визначених комісії, на інших посадових осіб, бажанням ухилитись від всебічного і повноцінного проведення службового розслідування, уникнути відповідальності за прийняття рішень.

При цьому всі зібрані в ході службового розслідування матеріали саме комісією під голуваванням позивача не спростовують висновків суду щодо можливості зробити самостійні висновки по суті вищезазначених питань викладених в скарзі без допомоги інших фахівців не залучених до проведення службового розслідування.

Також суд критично відноситься до посилань позивача на неможливість всебічно прийти до висновку про правомірність притягнення капітана м/с ОСОБА_2 до відповідальності на підставі висновків попереднього службового розслідування, проведеного посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , без правової оцінки наказу командира військової частини НОМЕР_1 начальником юридичної служби, оскільки підстави для покарання містяться та ґрунтуються (або є відсутніми) саме в матеріалах службового розслідування та пропозиціях у їх висновках, які в даному випадку є об`єктом дослідження, а не наказ, який є слідством, тобто похідним документом.

Крім того слід зазначити, що до складу комісії було включено полковника ОСОБА_6 т.в.о. заступника начальника ВМКЦ ПР з медичного постачання, який має достатній великий досвід попередньої служби на посадах начальника аптеки, начальника медичного складу, інспектора-ревізора по медичній службі контрольно-ревізійного управління оперативного командування та яким також не було зроблено остаточних висновків щодо відповідності наявності, обліку, зберігання майна та матеріальних засобів медичного постачання вимогам нормативних документів та чинного законодавства, відносно чого допитаний судом в якості свідка ОСОБА_6 не заперечував та зазначив, що особисто недостатньо часу приділив виконанню своїх обов`язків під час проведення вищезазначеного службового розслідування, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності п. 2 наказу № 477 від 08.11.2017 року, який він не оскаржував.

Також суд зазначає, що у голови та членів комісії була можливість додатково провести бесіди безпосередньо з посадовими особами, які проводили службове розслідування (що стало підґрунтям для видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2017 року №143) та з`ясувати додатково усі обставини справи на місті дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Також суд вважає необхідним зазначити, що пункт 13 посадових обов`язків заступника начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону по роботі з особовим складом встановлено, що останній зобов`язаний організовувати та проводити роз`яснення законодавства України та брати участь у забезпеченні додержання військовослужбовцями його вимог, що на думку суду, означає для посадової особи вміти прочитати чинний нормативно-правовий акт, зрозуміти його суть самому та донести його вимоги до інших військовослужбовців, попередити про недопущення порушення його вимог та про передбачене покарання. При цьому, завданням комісії було визначити чи додержано командиром військової частини НОМЕР_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», а тому у відповідності до посадових обов`язків позивач зобов`язаний був виконати зазначене завдання.

Також суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що низька виконавча дисципліна стосується також організації роботи та якості проведення службового розслідування полковником ОСОБА_1 , саме як головою комісії, відносно інших посадових осіб - членів комісії, зокрема т.в.о. заступника начальника ВМКЦ ПР з медичного постачання полковника ОСОБА_6 , оскільки досвід попередньої служби на посадах начальника аптеки, начальника медичного складу, інспектора-ревізора по медичній службі контрольно-ревізійного управління оперативного командування повністю давав змогу зазначеному члену комісії провести повноцінне і всебічне розслідування відносно свого службового напрямку діяльності та винести висновки і пропозиції, проте зазначеного не було зроблено, чим також було порушено вимоги Інструкції № 82.

При цьому, посилання позивача на те, що йому не надавалась консультативні та експертні висновки начальником юридичної служби та начальником відділу персоналу (та стройової), звинувачення їх в грубому порушенні вимог Інструкції № 82, обвинуваченні начальника ВМКЦ ПР у відсутності управлінського рішення щодо примусу зазначених посадових осіб у вчиненні певних дій, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства.

Так, відповідно до п. 2.1 вищезазначеної Інструкції № 82, особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки. Проте зазначена норма жодним чином не закріплює за іншими зазначеними особами імператив у вигляді зобов`язання їх надавати.

Крім того, вимоги Інструкції № 82 (в частині їх порушення) розповсюджуються в першу чергу на коло тих осіб, яким вони визначені, а саме посадові особи, яким доручено проведення службового розслідування.

Також судом встановлено, що позивачем акт службового розслідування був оформлений з порушенням вимог п. 4 Інструкції № 82, яким встановлено, що за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження; освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити.

В наданому на затвердження позивачем акті службового розслідування, окрім іншого, не було зазначено пропозиції щодо притягнення винних осіб до відповідальності та не запропоновано жодних інших заходів, які пропонується здійснити за результатами проведення службового розслідування.

Також допитаний судом в якості свідка полковник м/с ОСОБА_7 заступник начальника ВМКЦ ПР, який завершував службове розслідування та доопрацьовував зібрані комісією за головуванням позивача матеріали службового розслідування згідно п. 5 наказу № 477 від 08.11.2017 року, підтверджує висновок суду щодо існування реальних можливостей у позивача виконати належним чином свої обов`язки як голови комісії, доопрацювати матеріали службового розслідування, доповнити акт службового розслідування пропозиціями щодо притягнення винних осіб до відповідальності або застосування інших заходів.

Крім того суд зазначає, що для проведення службового розслідування комісія була відряджена до військової частини НОМЕР_1 без обмеження часу для її перебування там, а тому знаходження члена комісії ОСОБА_6 та голови комісії ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 (м. Дніпро) лише в період з 09.10.2017 року по 10.10.2017 року, на думку суду, підтверджує поверховість вивчення питань, зазначених у наказі № 435 від 04.10.2017 року начальника ВМКЦ ПР та зверненні капітана м/с ОСОБА_2 та обґрунтованість оскаржуваного позивачем в наказу № 477 від 08.11.2017 року в частині його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Твердження відповідача, що під час видання наказу начальника ВМКЦ ПР від 08.11.2017 року №477 були порушені вимоги ст.98 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» суд вважає також безпідставним.

Так ст.98 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Як вбачається із оскаржуваного наказу в ньому чітко визначено в чому полягають допущені позивачем порушення та за що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а наказ було доведено позивачу особисто під підпис.

На підставі встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи докази, які є у справі їх достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, начальник ВМКЦ ПР діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а наказ начальника ВМКЦ ПР від 08.11.2017 року №477 «Про результати проведення службового розслідування», який оскаржується позивачем в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому підстави для його скасування в частині, що оскаржується позивачем відсутні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно зі ст. 105 КАС України позивач має право, зокрема, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, керуючись внутрішнім переконанням, суд вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності вчинено у відповідності до законодавства України, в межах повноважень начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, при цьому права, свободи чи законні інтереси позивача порушено не було, а отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправними дій, скасування п. 1 наказу від 08.11.2017 року № 477 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 07 грудня 2017 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 12 грудня 2017 року.

Суддя С.О. Cтефанов

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправними дій, скасування п. 1 наказу від 08.11.2017 року № 477 відмовити.

12 грудня 2017 року.