Справа № 813/886/16
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/494/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Гулида Р.М.,
суддів Улицького В.З., Запотічного І.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Богдан А.О.,
представника позивача Андрухів Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) про визнання незаконними дій, скасування наказу, поновлення на військовій службі, зобов`язання вчинити дії, стягнення грошового забезпечення та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) в якій, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.08.2016 року, просив:
- визнати незаконними дії військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) із звільнення ОСОБА_1 з військової служби наказом командира (по особовому складу) від 27.11.2015 року № 82-РС;
- визнати незаконними дії військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) з виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини наказом командира (по стройовій частині) від 01.12.2015 року № 263;
- скасувати в частині, що стосується ОСОБА_1 , наказ командира військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) по особовому складу від 27.11.2015 року № 82-РС;
- скасувати в частині, що стосується ОСОБА_1 , наказ командира військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) по особовому складу від 01.12.2015 року № 263;
- поновити ОСОБА_1 на військовій службі з 27.11.2015 року на посаді командира 2 відділення зенітного артилерійського взводу роти вогневої підтримки 2 аеромобільно десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) з військовим званням старшого сержанта;
- включити ОСОБА_1 у списки та всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) з 01.12.2015 року;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 матеріальне та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2015 року по день поновлення на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) з врахуванням складу грошового забезпечення, що ОСОБА_1 отримував до моменту звільнення з військової служби;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що його неправомірно було звільнено з військової служби без його відома та за його відсутності у військовій частині за підпунктом "є" п. 1 ч. 8 (у зв`язку з вислугою встановленого строку військової служби) ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Крім того, позивач зазначив, що його було виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 01.12.2015року на підставі рапорта про здачу справ та посади від 01.12.2015 року. Позивач стверджує, що жодного рапорта не подавав, адже в цей час був скерований на медичний огляд військово лікарською комісією (далі ВЛК) для визначення його придатності до військової служби. У разі визнання військово лікарською комісією позивача таким, що непридатний до військової служби, він би підлягав звільненню зі служби за станом здоров`я (підпункт "б" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та мав би право на щомісячну грошову допомогу протягом року після звільнення з військової служби. Тому, у зв`язку із звільненням позивача з військової служби, військово лікарська комісія Військово медичного клінічного центру Західного регіону, на яку позивач був направлений військовою частиною 23.11.2015 року на медичний огляд, втратила законне право на винесення постанови про непридатність позивача до військової служби. Враховуючи наведене, позивач вважає усі подальші дії військової частини щодо його звільнення та виключення зі списків незаконними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом для відновлення його порушених прав.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.
Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію".
Відповідно до довідки військової частини польова пошта НОМЕР_2 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, старший сержант ОСОБА_1 з 11.11.2014 року по 10.08.2015 року брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.
27.11.2015року наказом командира 80 окремої аеромобільної бригади № 82-РС, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України, керуючись п.п. "є" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та п. 1 Указу Президента України від 12.06.2015 року № 328/2015 року "Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію", старшого сержанта ОСОБА_1 - командира зенітного артилерійського відділення зенітного ракетного взводу роти вогневої підтримки аеромобільнодесантного батальйону звільнено з військової служби у запас.
Наказом військової частини польова пошта НОМЕР_2 за № 263 від 01.12.2015 року старшого сержанта ОСОБА_1 , призваного під час мобілізації, командира зенітного артилерійського відділення зенітного ракетного взводу роти вогневої підтримки 2 аеромобільнодесантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , який вислужив встановлений строк військової служби, відповідно до п. 1 Указу Президента України від 12.06.2015 року №328/2015 "Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію", звільненого з військової служби у запас на підставі п.п. "є" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", вважати таким, що 01.12.2015 року справи та посаду здав, 01.12.2015 року виключити зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Бродівського ОРВК Львівської області, виплативши вихідну допомогу, премію, щомісячну додаткову грошову винагороду та компенсацію за невикористану щорічну відпустку.
У відповідності до Указу Президента України від 12.06.2015 року №328/2015 "Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію" необхідно було провести в липні - вересні 2015 року; Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних зі звільненням з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України; Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Службі безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державній спеціальній службі транспорту провести звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України 21 липня 2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію", у визначені терміни, перевезення звільнених з військової служби військовослужбовців до місць проживання (перебування) та забезпечення їх комплексної польової форми одягу за сезоном і харчування під час переміщення до місць проживання (перебування).
Отже, ОСОБА_1 підлягав звільненню, оскільки Указ Президента України від 12.06.2015 року № 328/2015 "Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію" поширювався на військову службу за призовом під час мобілізації, тобто лише на мобілізованих військовослужбовців і підлягав негайному виконанню.
На виконання вищевказаного Указу Президента України, військовою частиною було винесено наказ від 27.11.2015 року № 82-РС, яким було звільнено апелянта за підпунктом "є" п. 1 ч. 8 (у зв`язку з вислугою встановленого строку військової служби) ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Звільненню зі служби також підлягають: військовослужбовці, призвані на військову службу в особливий період, - на підставах, передбачених частиною восьмою цієї статті, якою передбачено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного п. 2 або 3 цієї частини, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України. У відповідності до ч.9 вищевказаної статті, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому Положення про проходження військової служби громадянами України.
Згідно п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати у встановлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
При звільненні з військової служби на військовослужбовця складається службова характеристика, в якій відповідний командир в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах.
Особа звільнена з військової служби на день виключення її із списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Пунктом 243 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України передбачено, що після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.
Отже, твердження апелянта про наявність у нього правових підстав для подальшого проходження служби в Збройних силах України є хибними, оскільки такі, виходячи з норм Указів Президента України від 21.07.2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію" та від 12.06.2015 року № 328/2015 "Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію", а також Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" фактично були відсутні.
З матеріалів справи не вбачається та під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції не здобуто доказів того, що апелянт звертався до військової частини польова пошта НОМЕР_2 з рапортом про свій намір укладенням контракту для подальшого проходження служби в Збройних силах України.
Твердження апелянта про те, що звільнення відбулось без його відома спростовується копією поданого рапорта від 01.12.2015 року, в якому ОСОБА_1 власноручно інформує про те, що справи та посаду здав, де міститься його особистий підпис та також відбиток печатки військової частини і штампу з відміткою про дату та реєстраційний номер.
Представником відповідача на підтвердження факту подання апелянтом рапорту про здачу справ та посади було долучено копію журналу реєстрації рапортів військової частини польова пошта НОМЕР_2 , в якому міститься відмітка про реєстрацію рапорту ОСОБА_1 .
Факт подання рапорту підтвердив і допитаний в якості свідка ОСОБА_2 (станом на 01.12.2015 року тимчасово виконував обов`язки начальника стройової частини і зареєстрував такий рапорт), який зазначив, що усі рапорти реєструються у діловодстві частини з обовязковою відміткою про виконання, а тому покликання апелянта на те, що він рапорту не подавав, оскільки в цей час проходив медичне освідчення на ВЛК є виключно голослівним та надуманим, що і підтвердили регіональні військово-медичні установи та заклади у своїх довідках, які долучені до матеріалів справи.
На підтвердження вказаного представником відповідача було подано копію запиту військової частини вих. № 1379 від 20.04.2016 року, який було скеровано начальнику Військово медичного клінічного центру Західного регіону полковника медичної служби Гайді І.М. з метою отримання інформації про те, чи звертався (реєструвався) ОСОБА_1 до клініки амбулаторно поліклінічної допомоги в період з 23.11.2015 року по 01.12.2015 року (тобто, по день прийняття наказу), на який надійшла відповідь за № 1472 від 22.04.2016 року начальника Військово медичного клінічного центру Західного регіону полковника ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 згідно облікових документів в період з 23.11.2015 року по 01.12.2015 року за медичною допомогою не звертався та лікарями клініки амбулаторно поліклінічної допомоги Військово медичного клінічного центру Західного регіону, з метою визначення придатності до військової служби в високо мобільних десантних військах, - не оглядався.
Будь-яких доказів, які б спростовували зміст листа № 1472 від 22.04.2016 року про звернення за медичною допомогою до лікарів клініки амбулаторно поліклінічної допомоги Військово медичного клінічного центру Західного регіону, з метою визначення придатності до військової служби в високомобільних десантних військах, апелянтом не надано.
Поряд з цим, Свідок ОСОБА_2 також пояснив, що перебування військовослужбовців на ВЛК не проводиться наказами по стройовій частині, оскільки ВЛК проводиться амбулаторно і військовослужбовець в цей час повинен перебувати на службі.
Таким чином, отримавши рапорт апелянта про здачу справ та посади, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 263 від 01.12.2015 року апелянт вважався таким, що 01.12.2015 року справи та посаду здав та був виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Бродівського ОРВК Львівської області.
Сумуючи викладене стає очевидним, що апелянт після отримання скерування на медичний огляд не скористався направленням, оскільки в період з 23.11.2015 року по 01.12.2015 року за медичною допомогою не звертався, відтак військово лікарська комісія Військово медичного клінічного центру Західного регіону, на яку позивач був направлений військовою частиною 23.11.2015 року на медичний огляд, втратила законне право на винесення постанови про непридатність апелянта до військової служби.
Згідно з п. 3.1.розділу 3 наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року "Про затвердження Положення про військову лікарську експертизу в Збройних силах України", медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.
Пунктом 3.13 цього ж розділу визначено, що громадяни, які звільнені з військової служби у запас або у відставку без проведення медичного огляду ВЛК, або не згодні з постановою ВЛК про ступінь придатності до військової служби на період фактичного звільнення та ставлять питання про перегляд цієї постанови, оглядаються ВЛК госпіталів за узгодженням зі штатною ВЛК регіону за направленням військового комісара. Медичний огляд ВЛК проводиться незалежно від причини звільнення, але не пізніше, ніж через п`ять років після звільнення.
За змістом довідки військово - лікарської комісії від 27.07.2016 року за № 1391, виданої Буським районним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час. Відтак, командування військової частини польова пошта НОМЕР_2 жодним чином не позбавило апелянта права на проведення медичного огляду ВЛК.
Вищезазначені обставини дають підстави вважати, що жодних незаконних дій військовою частиною НОМЕР_1 (військова частина польова пошти НОМЕР_2 ) при звільненні апелянта з військової служби та подальшому виключенні його із списків особового складу вчинено не було.
Наказ військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) від 27.11.2015 року № 82-РС про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та наказ командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 від 01.12.2015 року № 263, яким апелянта було виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини, а також дії по винесенню таких наказів, вчинені відповідачем у відповідності до норм законодавства, що діяло на момент його винесення та на виконання Указу Президента України від 12.06.2015 року № 328/2015 року "Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію".
З врахуванням викладеного, окремі недоліки допущені при оформленні таких наказів, тобто відсутність в особовій справі аркуша-бесіди, не може формально слугувати самостійною підставою для їх скасування, а тому колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову апелянту у задоволенні позовних вимог.
Крім цього, припущення про факт підробки рапорту ОСОБА_1 від 01.12.2015р. не знайшло свого підтвердження за висновком комісійної криміналістичної експертизи ЛНДІСЕ за № 1232/1233/6/134 від 11.05.2017року, що спростовує почеркознавче дослідження УЦСЕ від 31.07.2017року (а.с.221-223) проведене експертом без попередження про кримінальну відповідальність за допущений висновок.
Постановою управління національної поліції у Львівській області від 29.05.2017року, закрито кримінальне провадження № 0000099 за ч.1 ст.366 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
У зв`язку з відмовою в задоволенні первинних позовних вимог, не було підстав і для задоволення вимог ОСОБА_1 для поновлення його на військовій службі, включення до списків особового складу та виплати матеріального та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, адже такі є похідними від попередньо ревізованих наказів по військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).
Визначальною обставиною непридатності апелянта до військової служби в мирний час, є довідка ВЛК (військово-лікарської комісії) від 27.07.2016 року № 1391, видана Буським районним військовим комісаріатом.
Стосовно стягнення з військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) в користь апелянта моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. слід вказати, що апелянт при обґрунтуванні вказаної позовної вимоги покликається на те, що під час перебування на військовій службі та під час безпосередньої участі у антитерористичній операції і виконанні завдань по захисту Батьківщини в Донецькому аеропорту потрапив у полон, де перебував з 21.01.2015 року до 06.08.2015 року і отримав тілесні ушкодження, що змусило його постійно перебувати на лікуванні або у відпустці за станом здоров`я. Незаконне звільнення апелянта призвело до фізичних і моральних страждань та втрати здоров`я ним під час проходження військової служби, а дії відповідача призвели до втрати апелянтом нормальних життєвих зв`язків та необхідності докласти додаткових зусиль для організації свого життя.
Однак, наявними у справі доказами не підтверджено неправомірних дій відповідача, які б мали причинно-наслідковий зв`язок із завданою апелянту шкодою, що є підставою для відмови у задоволенні даної вимоги повністю.

Отже, належними і допустимими доказами підтверджено правомірність вчинених відповідачем дій та прийнятих актів щодо звільнення апелянта з військової служби та виключенні його зі списків особового складу.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року у справі №813/886/16 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді В. З. Улицький
І. І. Запотічний

Повний текст судового рішення виготовлено 18.12.2017 року