Справа № 809/1522/17
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Справа № 809/1522/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Грицюка П.П.,

суддів: Чуприни О.В.,

Скільського І.І.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Гавадзина М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1), Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - відповідач 2) про зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016 року нараховуючи одноразову грошову допомогу відповідачі повинні були застосувати положення Закону України "Про міліцію", в редакції зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до ст.23 Закону України "Про міліцію" та Постанови Кабінету Міністрів України №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок № 850), яким встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції ІІІ групи інвалідності, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Позивач вважає, що при виплаті йому одноразової грошової допомоги, відповідачами неправомірно в розрахунки суми враховано степінь втрати працездатності 40%, чим порушено вимоги статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №850.

Позивач заявлені позовні вимоги в судовому засіданні підтримав, з підстав вказаних у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів проти позову заперечив, суду пояснив, що виходячи із змісту статті 23 Закону України "Про міліцію" залежно від ступеня втрати працездатності виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності 3 групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до довідки серії АГ № 0003176 та виписки з огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0624540, 21.10.2015 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності та визначено ступінь втрати працездатності - 40%. Вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України "Про міліцію", в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 13.02.2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" та постанови Кабінету Міністрів України №850, якими встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції III групи інвалідності - в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Вказана норма Порядку № 850, не позбавляє позивача права отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від ступеня втрати працездатності. Враховуючи викладене, зазначає, що сума для виплати одноразової грошової допомоги розраховувалась в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з врахуванням ступеня втрати працездатності та становила 82680,00 грн. Вважає, що відповідачі діяли правомірно, в межах наданих повноважень, у спосіб визначений законодавством та на підставі діючого законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши докази суд встановив наступне.

ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а в подальшому в органах податкової міліції на посадах рядового і начальницького складу.

21.10.2015 року медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я в Івано-Франківській області видано довідку серія АВ № 0624540, відповідно до якої ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності, яка пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, та довідку серії АГ № 0003176, в якій визначено ступінь втрати позивачем професійної працездатності 40 % (а.с. 48-49).

18.11.2015 року та 02.02.2016 року позивач звертався до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області із заявою та відповідними документами про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із тим, що під час проходження служби в органах податкової міліції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області позивач став інвалідом.

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (справа № 809/219/16), в якому просив суд: визнати протиправною відмови Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України, оформлену листом від 16.12.2015 року № 45874/7/99-99-04-04-02-17 та Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, оформлену листом від 23.12.2015 року № 2128/10/09-19-04-42, щодо проведення виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втрати працездатності; зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратному прожитковому мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року у справі № 809/219/16 частково задоволено позов ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС в Івано-Франківській області: визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_4 від 18.11.2015 року; зобов'язано Державну фіскальну службу України розглянути заяву ОСОБА_4 від 18.11.2015 року та прийняти за результатами її розгляду рішення по суті; в задоволенні позову в решті позовних вимог відмовлено (а.с. 12-16).

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 03.11.2016 року змінив постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2016 року по справі № 809/219/16 в частині мотивів задоволення позову ОСОБА_2, а в решті постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2016 року залишив без змін (а.с. 17-20).

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016 року колегія суддів прийшла до висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про міліцію", в редакції зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядок № 850, яким встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції ІІІ групи інвалідності, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Крім того, в даній постанові зазначено, що згідно з наявної в матеріалах справи довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0624540, ОСОБА_2 встановлено III групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, 21.10.2015 р., а отже право на отримання спірної грошової допомоги у нього виникло саме з цієї дати.

Відповідно до ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

На виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2016 року та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016 року у справі №809/219/16 ОСОБА_2, платіжними дорученнями від 01.09.2017 року та 12.09.2017 року було проведено виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 40000,00 грн та 42680,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 859 від 01.09.2017 року та № 872 від 12.09.2017 року (а.с. 50, 51) та не заперечується позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у розмірі, визначеному Порядком № 850. Дані обставини не заперечуються сторонами, та підтверджуються матеріалами справи та не підлягають доказуванню, оскільки встановлені постановою від 03.11.2016 року Львівського апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили.

Згідно ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» (в редакції від 13.02.2015, який набрав чинності 12.03.2015), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

21.10.2015 року прийнята Постанова Кабінету Міністрів України №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Пунктом 1 Порядку № 850, передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Пунктом 2 Порядку № 850, встановлено, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Підпунктом 3 пункту 3 Порядку № 850 встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі: часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Пунктом 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Враховуючи вищенаведені норми Закону України «Про міліцію» та Порядку № 850, суд констатує, що законодавцем розмежовано порядок нарахування грошової допомоги в разі установлення інвалідності і нарахування грошової допомоги при частковій втраті працездатності без установлення інвалідності.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_2 встановлено інвалідність III групи, при призначенні і виплаті даної грошової допомоги слід застосувати норми підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850. При цьому, в даному випадку нарахування і виплата грошової допомоги не залежать від ступеня втрати працездатності позивача. Тому, застосування відповідачами у спірних правовідносинах підпункту 3 пункту 3 Порядку № 850 є неправомірним.

За таких обставини, Державна фіскальна служба України та Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області зобов'язані, в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України за № 850, призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 150 - кратному прожитковому мінімумі, установленому Законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Відповідно до статті 7 Закону України від 28.12.2014 року № 80-VIII "Про державний бюджет на 2015 рік" прожитковий мінімум з 1 вересня - 1378 гривень.

Враховуючи вищевикладене, розмір одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, становить 150 - кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи, тобто 150х1378 = 206700,00 грн, з врахуванням часткової сплати в сумі 82680,00 грн, недоплачена частина одноразової грошової допомоги становить 124020,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про зобов'язання Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області вчинити дії щодо виплати ОСОБА_2 решти суми одноразової грошової допомоги в розмірі 150 - кратному прожитковому мінімумі, установленому Законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, є обґрунтованими та підлягаю до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивачем квитанцією за № ПН 958174 від 07.11.2017 року на суму 1241,00 гривень підтверджено сплату судового збору за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь ОСОБА_2 судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області у рівних частинах по 620,50 гривень з кожного відповідача.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України та Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України за №850 від 21.10.2015 р. призначити та виплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) не доплачену частину одноразової грошової допомоги в сумі 124020 (сто двадцять чотири тисячі двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 77018) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (код 39292197, місцезнаходження: м. Київ, Львівська площа, будинок 8, 04655) сплачений судовий збір в розмірі 620 (шістсот двадцять) гривень 50 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (код 39394463, м. Івано-Франківськ, вулиця Незалежності, будинок 20, 76018) сплачений судовий збір в розмірі 620 (шістсот двадцять) гривень 50 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: /підпис/ Грицюк П.П.

Судді: /підпис/ Чуприна О.В.

/підпис/ Скільський І.І.

Постанова складена в повному обсязі 18.12.2017.