Справа № 813/2735/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань залишення позовної заяви без розгляду

12 грудня 2017 року Справа № 813/2735/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представник відповідача 1 ОСОБА_2,

представник відповідача 2 ОСОБА_3,

розглянув у судовому засіданні клопотання представників відповідача 1 та 2 про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобовязання вчинити дії..

У судовому засіданні представниками відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування такого зазначено, що ОСОБА_1 з 18.03.2016 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХП '"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі документів наданих уповноваженим структурним підрозділом - головним управління ДФС у Львівській області. Позивач ознайомлювався з документами, які подав уповноважений орган для призначення пенсії. Зокрема, з розрахунком головного управління ДФС у Львівській області, який доданий як додаток до адміністративного позову. Про вказане свідчить його підпис на зазначеному розрахунку від 13.05.2016 та грошовому атестаті від 13.04.2016 №14. Відтак відповідач стверджує, що позивачу ще на момент призначення пенсії були відомі складові вислуги років, розмір та види грошового забезпечення, які включаються в обрахунок пенсії. проте позивач не звертався до суду у визначені КАС України строки. Відтак, відповідачі вважають, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а тому позовну заяву просить залишити без розгляду.

Позивач у судовому засіданні заперечив щодо поданого представниками відповідачів клопотання, вважає, що ним строк звернення до суду не пропущено, оскільки позивач неодноразово звертався із зверненнями та листами до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області з метою включення всіх видів грошового забезпечення та зарахування до вислуги років час навчання та період служби. Зокрема, остання відповідь на звернення датована 06.06.2017 року.

Вирішуючи вказане клопотання, суд керувався наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст. 69 КАС України).

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, яке передбачено статтею 55 ОСОБА_4 України, відповідно до якої, права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Із наведеними нормами ОСОБА_4 України кореспондуються положення ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справі Bellet v. Fгаnсе Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Таким чином в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року декларується, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя тощо.

Так, судом зясовано, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області із запитами та листами з метою включення всіх видів грошового забезпечення та зарахування до вислуги років час навчання та період служби. Зокрема, остання відповідь на звернення датована 06.06.2017 року.

З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що позивач не пропущено шестимісячний строк на зверненя до суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання представників відповідачів про залишення адміністративного позову без розгляду, у зв'язку із пропуском строку звернення до суду належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 99,100, 155, 158-160, 165, 167 КАС України, -

у х в а л и в :

1. У задоволенні клопотання представників відповідача 1 та 2 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду за результатами розгляду справи.

Суддя Грень Н.М.