Справа № 536/583/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 р. Справа № 536/583/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в м. Кременчуці на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28.08.2017р. по справі № 536/583/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції-Дворніцького Яна Едуардовича третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом у якому просив :

- визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП лейтенанта поліції Дворницького Я.Е. , під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25.03.2017р. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП

- скасувати постанову серії АР № 814191 від 25.03.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП.

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову серії АР № 814191 від 25.03.2017 року за ч.1 ст. 122 КУпАП, складену відносно ОСОБА_1

Департамент патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в м. Кременчуці (далі відповідач) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що поліцейським роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП винесено постанову серії АР № 814191 від 25.03.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 225 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП .

Постановою, встановлено, що позивач 25.03.2017 року о 11 год. 45 хв. керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Кременчуці на перехресті вулиць Манагарова та вулиці Республіканська здійснив зупинку на перехресті не для надання перевазі в русі, чим порушив п.п.15.9 «г» ПДР України. (а.с.7)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов до висновку, що позивач здійснив вимушену зупинку на перехресті, діючи у стані крайньої необхідності, а тому зазначена дія, відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням. Також суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача протиправності, оскільки позивач не повідомив відповідачу в момент зупинки щодо підстав її необхідності, а наполягав на відсутності в його діях складу правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 15.9 «ґ » Правил дорожнього руху ( далі - ПДР) зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Термін « перехрестя» наведений ва п.10.1 ПДР України , має таке значення, як місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні , межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Отже, чинні ПДР чітко визначають в яких місцях забороняється зупинка автотранспорту, в т.ч. і на перехрестях.

Постановою від 25.03.2017р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що 25.03.2017р. позивач здійснив зупинку на перехресті вулиць Манагарова та вулиці Республіканська не для надання перевазі в русі, чим порушив п.п.15.9 «ґ» ПДР України.

Також зазначені обставини зафіксовані відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (відповідача по справі).

Колегія суддів зазначає, що позивач, як на місце вчинення правопорушення, так і в позовній заяві не визнавав факт скоєння адміністративного правопорушення та не повідомляв відповідача про наявність будь-яких поважних обставин здійснення зупинки в забороненому місці.

За клопотанням позивача судом першої інстанції допитано свідка дружину позивача ОСОБА_4, яка повідомила, що в цей день їхала разом з чоловіком, та на її вимогу, оскільки їй стало погано, чоловік зупинився біля аптеки.

Суд першої інстанції, враховуючи покази свідка, виходив з того, що позивач здійснив зупинку у стані крайньої необхідності через погіршення стану здоров'я, а тому зазначене не є адміністративним порушенням .

Колегія суддів вважає такі висновки суду необґрунтованими, здійсненими без оцінки та врахування інших доказів, що містяться у справі.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Приймаючи до уваги покази свідка, суд першої інстанції не перевірив обставини зазначені нею, а саме щодо стану її здоров'я, перебування її на місці вчинення правопорушення та необхідності здійснення зупинки.

Також судом першої інстанції не обґрунтувано підстави не прийняття до уваги доказів наданих відповідачем, а саме відеозапису факту правопорушення, постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином суд першої інстанції встановив відсутність в діях позивача правопорушення лише на показах свідка- дружини позивача, проте без оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що належних та допустимих доказів здійснення позивачем вимушеної зупинки судом не встановлено, а позивачем не надано.

Також колегія суддів не погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що позивачем було здійснено вимушену зупинку у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, що передбачено п.1.10 Правил дорожнього руху, з огляду на наступні обставини справи.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що позивачем, під час зупинки не було ввімкнено аварійну світлову сигналізацію, яка у відповідності до п.9.9а Правил дорожнього руху повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі або встановлено знак аварійної зупинки згідно п. 9.10 Правил дорожнього руху.

При цьому, колегія суддів критично відноситься до пояснень свідка , оскільки позивач не повідомив працівників поліції на місці вчинення правопорушення про наявність свідка та обставини погіршення стану здоров'я, не зазначав про це в постанові про адміністративне правопорушення, а також в позовній заяві.

Наявні в матеріалах справи докази, оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст.86 КАС України.

З наданого відповідачем відеозапису дійсно вбачається, що позивачем було допущено порушення п. 15.9 "г" ПДР( зупинка на перехресті).

Положеннями п. 15.14 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

Вимушеною зупинкою, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, є припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Таким чином, наявні в справі докази свідчать, що зупинка позивача на перехресті не була вимушеною у розумінні Правил дорожнього руху. Крім того, позивач не вживав заходів, передбачених пунктами 9.9 - 9.11 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, належних доказів, які б свідчили про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП судом таких обставин не встановлено.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірності своїх дій та надано обґрунтовані доводи прийняття оскаржуваної постанови відповідно до норм КУпАП.

Таким чином, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, колегія суддів вважає, що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення вчинене позивачем, відсутні.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, колегія суддів вважає, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена правомірно та у встановленому законом порядку, відтак наявні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та відмови в частині задоволення позовних вимог.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволені адміністративного позову відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в м. Кременчуці задовольнити.

Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28.08.2017р. по справі № 536/583/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Бартош Н.С. Курило Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 18.12.2017 р.