Справа № П/811/1299/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Справа № П/811/1299/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства «Блідар» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно з КВЦПЗ А 01.01), загальною площею 44,6000 га за адресою - Кіровоградська область, Благовіщенський район, Шамраївська сільська рада, за межами населеного пункту, викладену в листі від 26.06.2017 року №Б-12366/0-8252/0/6-17;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки членам ФГ «Блідар» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно з КВЦПЗ А.01.01), загальною площею 44,6000 га за адресою - Кіровоградська область, Благовіщенський район, Шамраївська сільська рада, за межами населеного пункту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся із заявою про затвердження членам ФГ «БЛІДАР» проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 2,9733 га у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який 16.02.2017 року погоджений у встановленому законом порядку на підставі висновку №75/82-17 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте листом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2017 року йому відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Позивач вважає дану відмову протиправною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства України.

Відповідачем подано заперечення на позовну заяву, відповідно до яких позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, оскільки Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області діяло у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 є членом фермерського господарства «Блідар», яке зареєстроване 27.02.2006 року як юридична особа та основним видом діяльності є, зокрема, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с.10-15, 231 - зворот - 233 т.1).

Судом встановлено, що загальними зборами Голови та Членів ФГ «БЛІДАР» було прийнято рішення від 19.04.2016 року, оформлене протоколом №2, щодо розпаювання земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 площею 22,4308 га та кадастровий номер НОМЕР_2 площею 22,1692 га, які знаходяться в постійному користуванні ФГ «Блідар», членам ФГ «Блідар» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, голові ФГ «Блідар» для ведення фермерського господарства:

- ОСОБА_2 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_3 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_4 - розмір земельної частки (пай) - 2, 9733 га;

- ОСОБА_5 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_1 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_1 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_6 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_7 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_8 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_9 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_10 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_11 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_12 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_13 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га;

- ОСОБА_14 - розмір земельної частки (пай) - 2,9733 га (а.с.15-19 т.1).

Вказаний розмір земельних ділянок встановлений відповідно до довідки від 17.03.2016 року №27-28-992-213/15-16 наданої відділом Держгеокадастру в Ульяновському районі про те, що середній розмір земельної частки (паю) на території території Шамраївської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області складає 2,99768 га (а.с.51 т.1).

З матеріалів справи судом вбачається, що позивачем та іншими членами ФГ «БЛІДАР» до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області було подані заяви про надання безоплатно у власність із земель державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки орієнтовною площею по 2,9733 га, що знаходиться на праві постійного користуванні у ОСОБА_2, розташовані на території Шамраївської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області (3-9 т.1).

24.10.2016 року було відповідачем було видано наказ про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, з земель запасу, що перебувають у постійному користуванні громадянки ОСОБА_2 розташованої на території Кіровоградської області, Благовіщенського району, Шамраївської сільської ради. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,9733 га, у тому числі 2,9733 га - ріллі, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Аналогічні накази про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою були видані також й іншим членам ФГ «БЛІДАР» (а.с.20-35 т.1).

На підставі зазначених наказів позивачем та іншими членами ФГ «БЛІДАР» було замовлено проект землеустрою, який було виготовлено у 2016 році (а.с.77-248 т.1).

Судом встановлено, що 14.06.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства «Блідар» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 44,60 га за адресою: Кіровоградська область, Благовіщенський район, Шамраївська сільська рада, за межами населеного пункту (а.с.38 т.1).

Додатково позивач у вищевказаній заяві зазначає, що у зв'язку з приватизацією земельних ділянок членами фермерського господарства «Блідар», враховуючи добровільну відмову землекористувача гр. ОСОБА_2 від права користування земельною ділянкою загальною площею 44,60 га, що перебувала у її користуванні для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до рішення сесії Ульяновської районної Ради народних депутатів від 22 вересня 1999 року №140 та згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та у відповідності до статей до 32 та 122 Земельного кодексу України просить надати йому у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку кадастровий номер :02:000:9009 площею 2,9733 га ріллі, що розташована на території Шамраївської сільської ради, Ульяновського району, Кіровоградської області (а.с.38 т.1).

До заяви позивачем додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, скановану копію проекту та обмінний файл; копію витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку; копію заяви про припинення права постійного користування земельною ділянкою (а.с.38 т.1).

Листом №Б-12366/0-8252/0/6-17 від 26.06.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило позивачеві у задоволенні його заяви від 14.06.2017 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства «Блідар» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 44,60 га за адресою: Кіровоградська область, Благовіщенський район, Шамраївська сільська рада, за межами населеного пункту, з огляду на те, що вищевказана земельна ділянка перебуває у користуванні громадянки ОСОБА_2, згідно державного акту на право постійного користування землею Серія КР, зареєстрованого від 04.12.2001 р. за №1, а право постійного користування на яку у встановленому законом порядку не припинено (а.с.39 т.1).

Позивач не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Проаналізувавши зміст зазначеного листа відповідача суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою та суттю даний лист фактично є рішенням Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам фермерського господарства «Блідар».

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст.22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. "а" ч.3 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно ст.2 вищевказаного Закону, відносини, пов'язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Стаття 12 Закону України «Про фермерське господарство» визначає, що землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Згідно ч.ч.1,2 ст.13 Закону України «Про фермерське господарство» члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Вищевказані норми кореспондуються із ст.ст.31, 32 ЗК України.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 44,6 га, проект землеустрою на яку позивач просить затвердити, перебуває у користуванні ОСОБА_2 відповідно до рішення сесії Ульяновської районної Ради народних депутатів від 22 вересня 1999 року №140 (а.с.41, 43-50 т.1). Дане право ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою посвідчене Державним актом на право постійного користування землею виданого громадянину України Серія КР від 04.12.2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1 (а.с.41 т.1).

Вищевикладене позивачем та відповідачем не заперечувалось.

Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування на праві оренди.

Документальних доказів про переоформлення ОСОБА_2 права постійного користування земельною ділянкою, що посвідчене державним актом Серії КР від 04.12.2001 року, до суду не надано.

Про не переоформлення права постійного користування земельною ділянкою також свідчать відомості із Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.43-50 т.1).

Таким чином, суд зазначає, що позивачеві, згідно наказу від 24.10.2016 року, було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, з земель запасу, що перебувають у постійному користуванні громадянки ОСОБА_2 розташованої на території Кіровоградської області, Благовіщенського району, Шамраївської сільської ради, як із земель державної власності.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністрества регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року № 14, таким органом є відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Держгеокадастр України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною четвертою статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п'ята статті 186-1 Земельного кодексу України).

Згідно частини шостої статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Частиною сьомою статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою (частина тринадцята статті 123 Земельного кодексу України).

Судом встановлено, що підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність частки (паю) для ведення фермерського господарства, викладеної у листі №Б-12366/0-8252/0/6-17 від 26.06.2017 року, визначено ч.5 ст.116 та ст.149 ЗК України.

Частиною п'ятою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.149 Земельного кодексу України встановлено, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою з огляду на те, що право постійного користування ОСОБА_2 на вказану вище земельну ділянку не припинено.

Натомість доказів, що проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки поданий позивачем на затвердження не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, відповідачем не надано.

Таким чином викладені відповідачем у листі у листі від 26.06.2017 року №Б-12366/0-8252/0/6-17 мотиви для відмови не містять, передбаченої ч.13 статті 123 Земельного кодексу України, підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Отже відповідач, відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, діяв всупереч наданим Земельним кодексом України повноваженням.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження.

Згідно ч.3. ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача стосовно визнання протиправною та скасування відмови ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства «Блідар» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно з КВЦПЗ А 01.01), загальною площею 44,6000 га за адресою - Кіровоградська область, Благовіщенський район, Шамраївська сільська рада, за межами населеного пункту, викладеної в листі від 26.06.2017 року №Б-12366/0-8252/0/6-17 є обґрунтованою, відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства та підлягаюєзадоволенню.

Щодо зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки членам ФГ «Блідар» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно з КВЦПЗ А.01.01), загальною площею 44,6000 га за адресою - Кіровоградська область, Благовіщенський район, Шамраївська сільська рада, за межами населеного пункту, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_15 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 44,60 га за адресою: Кіровоградська область, Благовіщенський район, Шамраївська сільська рада (а.с.77-248 т.1).

З вищевказаного проекту землеустрою вбачається, що замовниками даного проекту є всі члени фермерського господарства (а.с.77-248 т.1), в той час як із заявою про його затвердження звернувся лише позивач (а.с.38 т.1).

Окрім того, позивач у вищевказаній заяві зазначає, що у зв'язку з приватизацією земельних ділянок членами фермерського господарства «Блідар», враховуючи добровільну відмову землекористувача гр. ОСОБА_2 від права користування земельною ділянкою загальною площею 44,60 га, просить надати йому у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку кадастровий номер :02:000:9009 площею 2,9733 га ріллі, що розташована на території Шамраївської сільської ради, Ульяновського району, Кіровоградської області (а.с.38 т.1).

Порядок приватизації земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначається ст. 118 ЗК України, а порядок добровільної відмови землекористувача від права користування земельною ділянкою ст.142 ЗК України.

В матеріалах справи відсутні документальні докази приватизації земельних ділянок членами фермерського господарства «Блідар» для ведення фермерського господарства, а також припинення у ОСОБА_2 права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 44,60 га, наданого згідно державного акту, тому вищевказані доводи позивача суд оцінює критично.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене суд вважає, що позовна вимога в частині зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки членам ФГ «Блідар» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно з КВЦПЗ А.01.01), загальною площею 44,6000 га за адресою - Кіровоградська область, Благовіщенський район, Шамраївська сільська рада, за межами населеного пункту, у викладеній редакції, враховуючи її змістове навантаження, задоволенню не підлягає.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

У відповідності до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, позивачу підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства «Блідар» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно з КВЦПЗ А 01.01), загальною площею 44,6000 га за адресою: Кіровоградська область, Благовіщенський район, Шамраївська сільська рада, за межами населеного пункту, викладену в листі №Б-12366/0-8252/0/6-17 від 26 червня 2017 року.

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 320,00 грн. (триста двадцять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (код - 39767636).

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України-протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько