Справа № 826/1273/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 грудня 2017 року 16:34 № 826/1273/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі Галаган І.В., за участю позивача, представника відповідача Кошарської А.Ю., розглянув відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_2
доДержавної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення №000493/12-04 від 18.01.2016, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач), в якій просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) :

«скасувати податкове повідомлення - рішення від 18.01.2016 року за № 000493/12-04.

зобов'язати Державну податкову інспекцію у Святошинському районі м. Києва підготувати висновок про повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 13035,04 грн. на мою користь та подати такий висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України».

Позивач мотивує свої вимоги тим, що має право на повернення надміру сплаченого податку, оскільки ним проводилася сплата кредиту, а придбана квартира є основним місцем проживання позивача.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач не надав доказів того, що придбана квартира є основним місцем проживання позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем, на підставі пункту 20.1.4 статті 20 розділу І Податкового кодексу України, у порядку статті 76 розділу II Податкового кодексу України та вимог ст. 166, ст. 176 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової декларації позивача про майновий стан і доходи, поданої за 2014 рік, за результатами якої складено акт №493/26-57-17-04/НОМЕР_1 від 30.12.2015р. (далі - акт перевірки).

Актом перевірки було встановлено порушення пп.166.2.1 п.166.2 ст.166, п.175.1 ст.175 ПК України яке полягало в тому, що відповідно до позначки в паспорті позивача, він проживав за адресою АДРЕСА_2 на момент подання податкової декларації за 2014р. Тому, іпотечне житло не було можливим визначити як основне місце його проживання, у зв'язку з чим відповідачем прийнято оспорюване податкове повідомлення - рішення від 18.01.2016 року за №000493/12-04, яким зменшено суму, яка підлягала поверненню на 13035,04 грн.

Суд, розглянувши зібрані докази прийшов до наступних висновків.

В поданій декларації позивачем задекларовано право на податкову знижку на суму 13035,04 грн., у зв'язку зі сплатою відсотків по іпотечному кредитуванню на суму 86246,22 грн.

Як вбачається з матеріалів справи 16.01.2008 року між позивачем та ТОВ "Універсальний комерційний банк "Камбіо"" укладено договір про іпотечний кредит за №1ф - 2008. Згідно умов даного договору, кредит наданий на купівлю нерухомості, а саме трьохкімнатної квартири (загальна площа 90, 6 кв. м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з пп. 14.1.170 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб'єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп. пп. 166.1.1, 166.3.1 п. 166.1 ст. 166 цього Кодексу платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року. Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу.

До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов'язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання) (пп. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 ПК України).

Перелік витрат, дозволених до включення до податкової знижки, визначено пунктом 166.3 статті 166 Податкового кодексу України.

До таких витрат, окрім іншого, законодавство дозволяє включити частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу (підпункт 166.3.1 пункту 166.3 статті 166 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.87 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, іпотечний житловий кредит - фінансовий кредит, що надається фізичній особі банківською чи іншою фінансовою установою відповідно до закону строком не менш як на п'ять повних календарних років для фінансування витрат, пов'язаних з придбанням квартири (кімнати) чи житлового будинку (його частини) або будівництвом житлового будинку (його частини), що надаються у власність позичальника, з прийняттям кредитором такого житла (землі, що знаходиться під таким житловим будинком, у тому числі присадибної ділянки) у заставу.

Відповідно до п. 175.1 ст. 175 Податкового кодексу України платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року. Таке право виникає в разі, якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

Стосовно посилань податкового органу на те, що позивач не був зареєстрований в квартирі до вересня 2015 року, згідно положень п.175.1 ст.175 ПК України, суд зазначає, що таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

При цьому, суд зазначає, що положення вказаної норми, а саме «зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла» не означає, що особа має право на податкову знижку лише та виключно за наявності факту реєстрації за місцезнаходженням такого житла, а набуває його в тому числі за наявності реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на податковий кредит не залежить від місця реєстрації платника податку, а відтак, відповідач безпідставно розцінив відсутність реєстрації позивача за адресою спірної квартири до вересня 2015 року як підставу для позбавлення її права на податкову знижку.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2015 року по справі №К/800/56625/14.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частинами першою та другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1102,42 грн.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.01.2016 року за №000493/12-04 Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Зобов'язати державну податкову інспекцію у Святошинському районі м. Києва у встановленні законодавством строки підготувати висновок про повернення надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб з Державного бюджету України в розмірі 13035,04 грн. на користь ОСОБА_2 та подати такий висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України

Присудити ОСОБА_2 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1102,42 грн. (одна тисяча сто дві гривні 42 коп.) з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян