Справа № 587/2903/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р.Справа № 587/2903/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника відповідача - адвоката Самолюка Василя Васильовича на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017р. по справі №587/2903/17 за позовом Сумського прикордонного загону

до Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3

про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИЛА:

Сумський прикордонний загін звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив на підставі п. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" примусово видворити з України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3.

Одночасно з адміністративним позовом Сумським прикордонним загоном подано клопотання, в якому просив затримати відповідача та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на 6 місяців, для забезпечення примусового видворення.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово видворено з території України. Постанову звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року клопотання Сумського прикордонного загону задоволено. Затримано громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та поміщено його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк 6 (шість) місяців. Ухвалу суду допущено до негайного виконання.

На зазначену ухвалу суду представником відповідача - адвокатом Самолюком Василем Васильовичем подано апеляційну скаргу. в якій просить скасувати ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року та винести нову, якою в задоволенні клопотання відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Вказує, що всупереч положенням Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписаної 25.09.2007 року, Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, підписаної 22.10.2012 року, відповідача було затримано за процедурою, передбаченою ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та ст. 187-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а не за процедурою, передбаченою ст. 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та вищевказаними міждержавними угодами. Визначену чинним законодавством процедуру реадмісії позивач не застосував, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Сумський прикордонний загін правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника Сумського прикордонного загону надійшло клопотання, в якому він просив перенести розгляд справи у зв'язку наявністю призначених розглядів справ в судових органах інших інстанцій, інші службові та об'єктивні обставини. Разом з тим, оскільки жодного доказу на підтвердження вказаних обставин надано не було та враховуючи, що ухвалу суду першої інстанції звернуто до негайного виконання, а в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, визначених КАС України, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вказаного клопотання, та як наслідок, відсутність правових підстав для перенесення розгляду справи.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 21.10.2017 року о 21 год. 05 хвилин відповідач був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від мобільної прикордонної застави "Суми" на відстані близько 18 км від державного кордону України в районі н.п. Стецьківка під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

Під час перевірки вищевказаної особи встановлено факт відсутності інформації щодо нього в відомчих базах даних ДПС про здійснення перетинання державного кордону України встановленим порядком. Також встановлено, що вказаний громадянин здійснив незаконний перетин державного кордону з Російської Федерації поза встановленими пунктами пропуску.

Тобто, відповідач грубо порушив встановлений порядок перетину державного кордону, визначений Законом України "Про державний кордон України", ст. 9 якого передбачено порядок перетину кордону, а саме перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах пішохідного сполучення через державний кордон в пунктах пропуску, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", згідно з вимогами якої іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Зазначені обставини стали підставою для звернення Сумського прикордонного загону до суду із адміністративним позовом про примусове видворення відповідача з території України.

Також, у зв'язку з поданням позову про примусове видворення з України і для забезпечення такого видворення, позивач звернувся до суду з клопотанням про затримання відповідача та поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на 6 місяців.

Задовольняючи заявлене клопотання, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для цього, передбачених статтею 183-7 КАС України, а саме з того, що відповідач може ухилитися від виконання рішення суду про його видворення та перешкоджати проведенню процедури видворення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

У підпункті "f" п. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини у справі "Солдатенко проти України" (п. 111 рішення від 23 жовтня 2008 року) зазначив, що встановлюючи, що будь-яке позбавлення свободи має здійснюватися "відповідно до процедури, встановленої законом", пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не просто відсилає до національного закону, він також стосується "якості закону", вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права. При цьому "якість закону" означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

З метою удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства та урегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції, Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтею 183-7 "Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства".

Пунктом 3 частини 2 статті 183-7 КАС України передбачено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно з п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п.12 р. ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Враховуючи вищенаведене, затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливе з метою забезпечення примусового видворення з України.

Колегія суддів зазначає, що оскільки відповідач не підлягає примусовому видворенню за межі території України на підставі судового рішення за процедурою, передбаченою ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та ст.183-7 КАС України, а повинний бути переданий до країни свого громадянства за процедурою, що визначена Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписаною 25.09.2007 р. в м. Нью-Йорку, тому не підлягає задоволенню клопотання позивача про затримання відповідача для забезпечення примусового видворення.

Слід відмітити, що клопотання про затримання відповідача обґрунтовується виключно необхідністю забезпечення її примусового видворення, без застосування процедури реадмісії.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання про затримання відповідача.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України підлягає скасуванню із прийняттям нової, про відмову у задоволенні клопотання Сумського прикордонного загону про затримання відповідача та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк 6 (шість) місяців.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача - адвоката Самолюка Василя Васильовича задовольнити.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017р. по справі №587/2903/17 скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання Сумського прикордонного загону про затримання громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк 6 місяців.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Донець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлений 18.12.2017 р.