Справа № 152/1683/17
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1683/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 грудня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним адміністративним позовом до Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення (протокол) за №1172 від 28.09.2017 року та зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 10.12.2016 року йому виповнилося 55 років і він набув права на призначення пільгової пенсії, тобто зі знижкою віку на пять років, відповідно до п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки працював трактористом понад 20 років у сільськогосподарському підприємстві, що займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, зокрема, в колгоспі, а в наступному в КСП та СВК с. Івашківці Шаргородського району.

У звязку із наведеним він звернувся до відповідача для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

28.09.2017 року відповідачем відмовлено йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність 20 років стажу роботи трактористом.

Відмова оформлена у формі протоколу за №1172 від 28.09.2017 року.

Відмова відповідача мотивована тим, що він має 34 роки три місяці 2 дні загального стажу, але менше 20 років стажу тракториста, оскільки відповідачем йому не зараховуються до пільгового стажу січень-лютий 1993 року, квітень 1993 року, січень 1995 року, січень 1997 року, грудень 1998 року, січень 1999 року, червень 1999 року, лютий 2000 року, квітень 2000 року.

Для призначення пенсії він подав відповідачеві трудову книжку, з якої вбачається, що він працював трактористом з 1985 року по 2005 рік, не звільнявся, переривів у роботі не мав.

Крім того, для призначення пенсії він подав відповідачеві архівну довідку №01-13-482, де зазначено відпрацьовані дні та відомості про нараховану заробітну плату.

Так як ним надано відповідачеві всі необхідні документи для призначення пенсії, то відмову у призначенні пенсії вважає незаконною, оскільки, згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення», має право на пенсію за віком на пільгових умовах.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 09.10.2017 року (а.с.18), підтримали позовні вимоги, зсилаючись на ті самі обставини. Просили визнати протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах; скасувати протокол відповідача №1172 від 28.09.2017 про відмову в призначені пенсії на пільгових умовах; зобовязати відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за пенсією.

Суду пояснили, що відповідач порушив права позивача, не призначивши йому пенсію за віком на пільгових умовах, не розглянув повно та всебічно заяву позивача про призначення пенсії. Стаж позивача на посаді тракториста в сільськогосподарському підприємстві підтверджується трудовою книжкою, яка містить усі записи, які не мають виправлень. Саме трудова книжка є тим документом, який підтверджує загальний трудовий стаж позивача понад 34 роки та стаж роботи трактористом понад 20 років, тоді як для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» достатньо 20 років спеціального стажу. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу призначення пільгової пенсії, зокрема, вперше в березні 2017 року. Тоді в призначенні пенсії відповідач відмовив і зарахував позивачеві до спеціального стажу тільки 4 роки. В наступному позивач повторно звернувся у вересні 2017 року і надав додатково довідки, інші документи і відповідач зарахував до спеціального стажу, що дає право на отримання пільгової пенсії, 19 років 6 місяців 2 дні, що і стало підставою для відмови в призначенні пенсії. Посилання відповідача на недостатність для призначення пільгової пенсії шести місяців, в які, нібито, за архівними довідками не зазначено отримання заробітної плати ОСОБА_1, є незаконним, так як при вивченні в судовому засіданні в присутності представника відповідача ОСОБА_4 обліку праці і розрахунків з членами колгоспу та КСП с. Івашківці було встановлено отримання позивачем заробітної плати у вказані місяці, тобто при видачі цих довідок у трудовому архіві допущено помилку, тому відповідач безпідставно не врахував при вирішенні питання про призначення пенсії позивачеві наявність спеціального трудового стажу.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє за довіреністю від 13.01.2017 року (а.с.36), позов не визнала. Суду пояснила, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки відповідач не порушив права позивача. ОСОБА_1, на думку відповідача, не має права на призначення пенсії за п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Відповідач 28.09.2017 року прийняв рішення про відмову позивачеві в призначенні пенсії за п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» на підставі рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області, оскільки зарахування певних періодів до пільгового стажу позивача є компетенцією саме Головного управління через те, що підприємство, у якому працював позивач, ліквідовано, тому, відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, який затверджено Постановою правління ПФУ 10.11.2006 року за №18-1, підтвердження стажу позивача і зарахування певних періодів належить до компетенції відповідної комісії Головного управління.

Крім того, представник відповідача суду пояснила, що Комісією Головного управління ПФУ у Вінницькій області позивачеві зараховано до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах за протоколами від 30.05.2017 року та від 05.09.2017 року наступні періоди: з 15.03.1985 року по 31.01.1993 року, з 01.03.1993 року по 31.03.1993 року, з 01.05.1993 року по 31.12.1994 року, з 01.02.1995 року по 31.12.1996 року, з 01.02.1997 року по 30.11.1998 року, з 01.02.1999 року по 31.05.1999 року, з 01.07.1999 року по 31.01.2000 року, з 01.03.2000 року по 31.03.2000 року, з 01.05.2000 року по 30.06.2002 року, з 01.08.2002 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 12.11.2005 року, а всього 19 років 6 місяців 2 дні. Цей стаж зараховано на підставі довідок про заробітну плату, трудової книжки, індивідуальних відомостей про застраховану особу. Проте, в довідках про заробітну плату, які надав відповідач із трудового архіву не містять відомостей про отримання позивачем заробітної плати у певні періоди, тому ці періоди не можуть бути враховані позивачеві до пільгового стажу тракториста, оскільки не підтверджується, що в ці періоди позивач взагалі працював. Зокрема, Комісією Головного управління не враховано позивачеві до пільгового стажу періоди: з 01.02.1993 року по 28.02.1993 року, з 01.04.1993 року по 30.04.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.01.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.01.1997 року, з 01.12.1998 року по 31.01.1999 року, з 01.06.1999 року по 30.06.1999 року, з 01.02.2000 року по 29.02.2000 року, з 01.04.2000 року по 30.04.2000 року та липень 2002 року. Так як у позивача при загальному стажу роботи 34 роки 3 місяці 2 дні стажу, що дає право на пільгову пенсію є лише 19 років 6 місяців 2 дні, то його недостатньо для призначення пенсії за п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», у звязку із чим просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи спір суд встановив, що позивач ОСОБА_1 народився 10.12.1961 року у с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області (а.с.5).

19.09.2017 року позивач звернувся в Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні відмовною пенсійною справою (а.40 оглянутої відмовної пенсійної справи).

На вказану заяву позивач отримав від відповідача рішення-протокол від 28.09.2017 року за №1172 про відмову в призначенні пільгової пенсії на підставі п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» через відсутність пільгового стажу 20 років роботи трактористом, що був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції (а.с.15).

Також судом встановлено, що 28.09.2017 року відбулося засідання Комісії Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, відповідно до протоколу за №23 якої ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах як трактористу (а.с.11-12).

Так, рішенням-протоколом відповідача від 28.09.2017 року за №1172 та протоколом №23 засідання Комісії відповідача від 28.09.2017 року було враховано 19 років 6 місяців 2 дні пільгового стажу та 34 роки 3 місяці 2 дні загального трудового стажу.

Згідно з п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1, позивач має загального трудового стажу понад 34 роки (а.с.7-8).

Також, відповідно до записів у трудовій книжці позивача, судом встановлено, що з 1985 року по 2005 рік ОСОБА_1 працював трактористом в колгоспі ім. І. Франка, КСП ім. І. Франка, СВК «Івашковецький» с. Івашківці Шаргородського району.

Відповідно до архівної довідки архівного відділу Шаргородської РДА від 04.01.2017 за №3, на території с. Івашківці існував колгосп «Праця», який у 1959 році перейменовано в колгосп ім. І. Франка, котрий в 1993 році реорганізований у КСГП ім. І. Франка. У 2000 році КСП ім. І. Франка реорганізовано та створено два сільськогосподарські кооперативи: СВК ім. І. Франка та СВК «Івашковецький». Основними функціями колгоспу, КСП та СВК є вирощування урожаїв зернових та олійних культур, цукрових буряків та виробництво продукції тваринництва (а.с.9).

СВК «Івашковецький» ліквідовано у 2012 році (а.22-23 оглянутої відмовної пенсійної справи).

Відповідачем документи для призначення пенсії, надані ОСОБА_1, були надіслані на розгляд Комісії головного управління ПФУ у Вінницькій області для підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, якою 05.09.2017 року було прийнято рішення про зарахування позивачеві до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи трактористом з 15.03.1985 року по 31.01.1993 року, з 01.03.1993 року по 31.03.1993 року, з 01.05.1993 року по 31.12.1994 року, з 01.02.1995 року по 31.12.1996 року, з 01.02.1997 року по 30.11.1998 року, з 01.02.1999 року по 31.05.1999 року, з 01.07.1999 року по 31.01.2000 року, з 01.03.2000 року по 31.03.2000 року, з 01.05.2000 року по 30.06.2002 року, з 01.08.2002 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 12.11.2005 року, а всього 19 років 6 місяців 2 дні. Комісією Головного управління не враховано позивачеві до пільгового стажу періоди: з 01.02.1993 року по 28.02.1993 року, з 01.04.1993 року по 30.04.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.01.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.01.1997 року, з 01.12.1998 року по 31.01.1999 року, з 01.06.1999 року по 30.06.1999 року, з 01.02.2000 року по 29.02.2000 року, з 01.04.2000 року по 30.04.2000 року та липень 2002 року, оскільки відсутні дані про заробітну плату (а.42-43 оглянутої в судовому засіданні відмовної пенсійної справи).

Згідно з протоколом Комісії Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області за №23 від 28.09.2017 року, Комісія взяла до уваги лише рішення Комісії Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 05.09.2017 року, і до пільгового стажу ОСОБА_1, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, врахувала 19 років 6 місяців 2 дні при загальному страховому стажу 34 роки 3 місяці 2 дні (а.с.11-12), а в призначенні пенсії на підставі п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» вирішила відмовити.

Крім того, того ж дня, 28.09.2017 року відповідач протоколом за №1172, зарахувавши позивачеві загальний стаж роботи 34 роки 3 місяці 2 дні, та стаж роботи трактористом 19 років 6 місяців 2 дні, відмовлено у призначенні ОСОБА_1 у призначенні пенсії на підставі п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (а.с.15).

Таким чином, із вказаних рішень відповідача вбачається, що ним враховано позивачеві до загального трудового стажу і не враховано до спеціального пільгового стажу його робота трактористом в колгоспі ім. І. Франка, в КСП ім. І. Франка, в СВК «Івашковецький» з 01.02.1993 року по 28.02.1993 року, з 01.04.1993 року по 30.04.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.01.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.01.1997 року, з 01.12.1998 року по 31.01.1999 року, з 01.06.1999 року по 30.06.1999 року, з 01.02.2000 року по 29.02.2000 року, з 01.04.2000 року по 30.04.2000 року та липень 2002 року, через відсутність даних про заробітну плату, яка не зазначена в архівних довідках Шаргородського районного трудового архіву від 07.12.2017 року за №01-13-483 за періоди роботи з 1985 року по 1991 рік, з 1992 року по 1999 рік, 2000 року по 2004 рік (а.с. 26-28 оглянутої в судовому засіданні відмовної пенсійної справи).

Суд вважає, що вказані вище періоди роботи трактористом в колгоспі ім. І. Франка, в КСП ім. І. Франка та в СВК «Івашковецький» не враховуються відповідачем позивачеві безпідставно, виходячи з наступного.

Трудова книжка ОСОБА_1, як встановлено судом, містить відомості про роботу позивача трактористом в колгоспі ім. І. Франка, в КСП ім. І. Франка та в СВК «Івашковецький». При цьому, трудова книжка позивача не містить виправлень, відомості в ній записані розбірливим почерком, тому відомості, зазначені в трудовій книжці позивача про його роботу, не викликають сумніву у їх достовірності.

Крім того, в силу вимог ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Пунктом же 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Разом з тим, відповідачем витребувано у позивача уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу з Шаргородського районного Трудового архіву Шаргородської районної ради, враховуючи, що колгосп, КСП та СВК, де працював позивач, реформовано та ліквідовано, взято до уваги відомості, зазначені у цих довідках, проте без проведення належної перевірки джерел, на підставі яких вони видані (аркуші відмовної пенсійної справи 26-28).

Судом витребувано із Шаргородського районного Трудового архіву Шаргородської районної ради та оглянуто в судовому засіданні ОСОБА_4 обліку праці і розрахунків з членами колгоспу ім. І. Франка с. Івашківці та працівниками КСП ім. І. Франка і СВК «Івашковецький» с. Івашківці, в присутності позивача, його представника та представника відповідача.

Оглянуті в судовому засіданні ОСОБА_4 обліку праці і розрахунків з членами колгоспу ім. І. Франка та працівниками КСП ім. І. Франка і СВК «Івашковецький» с. Івашківці підтверджують записи в трудовій книжці позивача про роботу його трактористом у цих сільськогосподарських підприємствах.

Більше того, при огляді цих ОСОБА_4 обліку праці та розрахунків, встановлено, що позивачеві нараховувалася заробітна плата у спірні періоди, які відповідачем не зараховані через не зазначення про наявність заробітної плати в архівних довідках, які отримав позивач в Трудовому архіві і надав відповідачеві, не перевіривши їх особисто, а також не перевірив їх і відповідач.

Так, з 01.02.1993 року по 28.02.1993 року, з 01.04.1993 року по 30.04.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.01.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.01.1997 року, з 01.12.1998 року по 31.01.1999 року, з 01.06.1999 року по 30.06.1999 року, з 01.02.2000 року по 29.02.2000 року, з 01.04.2000 року по 30.04.2000 року та у липні 2002 року позивачеві проводилося нарахування заробітної плати, а також, з неї здійснювалися відповідні відрахування, передбачені законодавством, про що свідчать записи в ОСОБА_4 обліку праці та розрахунків у ці періоди (а.с.58-80).

Крім того, факт роботи позивачем у вказані періоди трактористом підтверджено показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які працювали з позивачем у спірні періоди часу і підтвердили факт спільної роботи трактористами з позивачем у колгоспі ім. І. Франка, КСП ім. І. Франка, СВК «Івашковецький» с. Івашківці, вироблення та перевиконання встановленого трудового мінімуму людиноднів, отримання заробітної плати, постійної безперервної роботи без звільнення чи перерв на період одного чи двох місяців у рокові.

Факт роботи свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 з позивачем у спірні періоди часу беззаперечно підтверджується також оглянутими в судовому засіданні трудовими книжками свідків (а.с.48-49, 50-57).

Відтак, стаж роботи ОСОБА_1 трактористом в колгоспі ім. І. Франка с. Івашківці та КСП ім. І. Франка і СВК «Івашковецький» підтверджується, як і в періоди, що зараховані відповідачем: з 15.03.1985 року по 31.01.1993 року, з 01.03.1993 року по 31.03.1993 року, з 01.05.1993 року по 31.12.1994 року, з 01.02.1995 року по 31.12.1996 року, з 01.02.1997 року по 30.11.1998 року, з 01.02.1999 року по 31.05.1999 року, з 01.07.1999 року по 31.01.2000 року, з 01.03.2000 року по 31.03.2000 року, з 01.05.2000 року по 30.06.2002 року, з 01.08.2002 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 12.11.2005 року, а всього 19 років 6 місяців 2 дні, так і в періоди, що не зараховані Комісією Головного управління та не враховані відповідачем при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії, зокрема: з 01.02.1993 року по 28.02.1993 року, з 01.04.1993 року по 30.04.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.01.1995 року, з 01.01.1997 року по 31.01.1997 року, з 01.12.1998 року по 31.01.1999 року, з 01.06.1999 року по 30.06.1999 року, з 01.02.2000 року по 29.02.2000 року, з 01.04.2000 року по 30.04.2000 року та липень 2002 року, тобто ще протягом 10 (десяти) місяців роботи, оскільки судом встановлено, що у спірні десять місяців роботи заробітна плата позивачеві нараховувалася і з неї проводилися встановлені законодавством відрахування.

Отже, наявність у позивача пільгового стажу, що дає йому право на призначення пенсії на підставі п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», підтверджується належними та допустимими доказами.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч.1 ст.69 КАС України).

Адміністративним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч.1, 2 ст. 70 КАС України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є фактичні дані, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Обєктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів, тощо).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (ч.1 ст.71 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено всі докази, що надані сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, а також витребувані за їх клопотанням судом.

Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відтак, суд констатує той факт, що відповідач, який заперечує щодо адміністративного позову, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, не надав належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не має 20 років стажу тракториста для призначення пенсії за п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», тобто доказів підставності своєї відмови позивачеві у призначенні пільгової пенсії як трактористу.

Крім того, позивач досяг віку, з якого має право звернутися для призначення пенсії на пільгових умовах як тракторист.

Тобто обставини, викладені позивачем в позовній заяві про те, що він має право на призначення пільгової пенсії по п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», обґрунтовані і підтверджені в судовому засіданні вище перерахованими доказами.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 має більше 20 років необхідного пільгового стажу, передбаченого п. «в» ст.13 «Про пенсійне забезпечення», при загальному стажі роботи понад 34 рік, тому у нього є всі умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З урахуванням вище викладеного суд вважає рішення у формі протоколу №1172 від 28.09.2017 року Шаргородського ОУПФУ Вінницької області, незаконним, яке підлягає скасуванню.

Так як ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пільгової пенсії 19.09.2017 року, то пенсія повинна бути призначена йому з дня звернення позивача за пенсією.

Встановленим судом фактам відповідають адміністративно-правові відносини, що виникають з приводу захисту прав фізичної особи у сфері публічно-правових відносин від порушень органу державної влади, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Так, згідно зі ст.ст.8, 19, 46, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст.ст. 2, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, органів місцевого самоврядування і до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена КАС України. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи, у спорах фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Докази в адміністративному судочинстві мають бути належними та допустимими. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Суд приймає постанову іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобовязання відповідача вчинити певні дії; стягнення з відповідача коштів. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень. Право оскаржити нормативно-правовий акт субєкта владних повноважень мають особи, щодо яких його застосовано.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно із ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»).

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення. Пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім тих випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає, або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком (ст.ст. 81, 83, 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»).

Відповідно до вимог ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637, (з наступними змінами), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, як передбачено і в ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2 зазначеного Порядку).

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) про безпосередню зайнятість у виробництві сільсько-господарської продукції (п.20 вказаного Порядку).

Відповідно до п.п.3-7 «Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років», що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 року за №18-1 (з наступними змінами) і зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105, встановлено, що підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі Комісії). Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов'язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної інспекції України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об'єднань. Комісії діють у відповідності до цього Порядку. Склад Комісій затверджується начальником головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Головою Комісії є начальник головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Основним завданням Комісії є: розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку. Для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; інформувати органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії.

Згідно з розясненням Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року «Про порядок призначення пенсій за віком на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Аналізуючи наведені законодавчі норми та досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на призначення пенсії, встановленої п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відтак, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8, 19, 46, 55 Конституції України, ст.ст. ст.ст.2, 4, 6, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159-163, 171 КАС України, ст.ст.1, 10, 13, 62, 80, 81, 83, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати незаконними і скасувати рішення (у формі протоколу) №1172 від 28 вересня 2017 року Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», як особі, яка досягла віку понад 55 років та має понад 34 роки загального стажу роботи, і з них понад 20 років стажу роботи трактористом-машиністом, що був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі та інших підприємствах сільського господарства.

Зобовязати Шаргородське обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити ОСОБА_1 з 19 вересня 2017 року пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, яка досягла віку понад 55 років та має понад 34 роки загального стажу роботи, і з них понад 20 років стажу роботи трактористом-машиністом, що був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі та інших підприємствах сільського господарства.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя :