Справа № 803/1527/17
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Справа № 803/1527/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6 районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, до Камінь-Каширської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання нечинним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася в суд із позовом до Камінь-Каширської районної державної адміністрації про визнання нечинним та скасування рішення комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 19 грудня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має намір продати житловий будинок, за адресою: вул. Ветеранів, 85, с. Раків Ліс, Камірнь-Каширський р-н, Волинська обл., в рахунок забезпечення зобовязання за договором позики. Проте, рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 19 грудня 2016 року №59 Камінь-Каширському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі Камінь-Каширський РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області) було неправомірно відмовлено у наданні дозволу на відчуження житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Ветеранів, 85, с. Раків Ліс, Камінь-Каширський р-н, Волинська обл., чим порушено права та інтереси позивача.

Відповідач у поданому письмовому запереченні від 29 листопада 2017 року №2081/26/2-17 позовні вимоги заперечив, з наступних підстав.

У житловому будинку, за адресою: вул. Ветеранів, 85, с. Раків Ліс, Камінь-Каширський р-н, Волинська обл., який має намір продати позивач ОСОБА_5, проживає племінниця власниці ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_7 та неповнолітні діти ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою Раково-Ліської сільської ради від 24 жовтня 2016 року №432/01-10/2-16.

Оскільки право дитини на майно та житло є одним з основних прав, адже без мінімальної забезпеченості житлом та майном нормальне існування дитини просто неможливе, орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації не надає згоди на продаж житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Ветеранів, 85, с. Раків Ліс, Камінь-Каширський р-н, Волинська обл.

З наведених підстав, просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник третьої особи Камінь-Каширського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримав доводи, наведені у запереченнях, просив в задоволені позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 січня 2015 року ОСОБА_5 позичила ОСОБА_10, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 8 400 доларів США.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 грудня 2015 року у справі №157/1283/15-ц позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_10 у користь ОСОБА_5 194 355 грн заборгованості за договором позики.

Крім того, ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 грудня 2015 року у справі №157/1283/15-ц накладено арешт на житловий будинок, що по вул. Ветеранів, 85 (колишня Леніна, 87), с. Раків Ліс Камінь-Каширського р-ну Волинської обл., який на праві приватної власності належить ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та заборонено його відчуження.

Виконавчий лист на виконання рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 грудня 2015 року у справі №157/1283/15-ц був предявлений позивачем до Камінь-Каширського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

08 листопада 2016 року Камінь-Каширський РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області звернувся до Камінь-Каширської районної державної адміністрації з поданням №03-15/3803 про надання дозволу на відчуження житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Ветеранів, 85, с. Раків Ліс, Камінь-Каширський р-н, Волинська обл. в рахунок погашення боргу, у звязку з тим, що право користування житлом мають малолітні діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 19 грудня 2016 року №59 «Про розгляд подання Камінь-Каширського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 08 листопада 2016 року №03-15/3803» відмовлено у наданні дозволу на відчуження житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Ветеранів, 85, с. Раків Ліс, Камінь-Каширський р-н, Волинська обл. в рахунок боргу.

Охорона дитинства в Україні визначена законодавством як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері, відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня .2001 року №2402-ІІІ.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону дитинства» законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» від 02 червня 2005 року №2623-IV держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно із довідкою Раково-Ліської сільської ради від 18 листопада 2016 року №4/17 про склад сімї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, в житловому будинку, який знаходиться за адресою: вул. Ветеранів, 85, с. Раків Ліс, Камінь-Каширський р-н, Волинська обл. проживають: власниця будинку ОСОБА_10, племінниця власниці ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_7 та неповнолітні діти ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, в довідці Раково-Ліської сільської ради від 24 жовтня 2016 року №432/01-10/2-16 зазначено, що батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, розпочато будівництво житлового будинку в с. Раків Ліс Камінь-Каширського р-ну по вул. Світла, 3. Правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні.

З довідки комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 22 листопада 2017 року №7417-1 вбачається, що процент готовності незавершеного будівництва житлового будинку «А-2» за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський р-н, с. Раків Ліс, вул. Світла, буд. 3, становить 88%.

Таким чином, в разі виселення сімї ОСОБА_9 з будинку по вул. Ветеранів, 85, с. Раків Ліс, Камінь-Каширський р-н, Волинська обл. неповнолітні діти залишаться безпритульними, оскільки іншого житла не мають (довідка Раково-Ліської сільської ради від 18 листопада 2016 року №4118).

Відповідно до пункту1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, правомірно не надав позивачу дозвіл на відчуження житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Ветеранів, 85, с. Раків Ліс, Камірнь-Каширський р-н, Волинська обл., в якому проживають малолітні діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про охорону дитинства», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 15 грудня 2017 року.