Справа № 808/2814/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року о/об 16 год. 59 хв.Справа № 808/2814/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області, третя особа Генеральна прокуратура України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності № 23 від 19.01.2016 року)

від відповідача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності № 05/2-2208-17 від 20.10.2017 року)

від відповідача - ОСОБА_4

(діє на підставі довіреності № 11-1347вих-17 від 10.10.2017 року)

від третьої особи - не прибув

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачі) до Прокуратури Запорізької області, третя особа Генеральна прокуратура України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність прокуратури Запорізької області, яка полягає у неприйнятті рішення по ОСОБА_1 заяві від 08 серпня 2017 року, 11 серпня 2017 року та 15 серпня 2017 року про надання відпустки для догляду за дітьми - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, - до досягнення ними трирічного віку.

- зобов'язати прокуратуру Запорізької області надати мені, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно поданих заяв від 08 серпня 2017 року, 11 серпня 2017 року та 15 серпня 2017 року відпустку для догляду за дітьми - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, - до досягнення ними трирічного віку.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 працює на посаді керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 15 грудня 2015 року, та є батьком двох малолітніх дітей. Вказує, що до 07 серпня 2017 року у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку перебувала мати дітей - ОСОБА_7, яка є дружиною позивача, та станом на 07 серпня 2017 року ОСОБА_7 вийшла на роботу. У звязку з цим позивачем 08 серпня 2017 року до прокуратури Запорізької області надіслано заяву про надання ОСОБА_1 відпустки по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, проте з 08 серпня 2017 року по 11 серпня 2017 року відповідачем не видано такого наказу. Позивач вказує, що він звертався до відповідача з повторними заявами від 11 серпня 2017 року та від 15 серпня 2017 року, проте жодного рішення щодо надання ОСОБА_1 відпустки по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку прокуратурою Запорізької області не прийнято. Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують конституційні права позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, у яких зазначено, що аналіз норм чинного законодавства України дає підстави вважати, що відпустку по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку керівнику місцевої прокуратури надає посадова особа, до компетенції якої відноситься призначення або звільнення прокурора з адміністративної посади, а саме Генеральний прокурор України. Таким чином, прокурор Запорізької області не має повноважень вирішувати питання щодо надання керівнику Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отже відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Прокуратури Запорізької області у даному спорі. Щодо позовної вимоги про зобовязання у судовому порядку Прокуратури Запорізької області надати позивачу відповідну відпустку відповідач вказує, що суд не може своїм рішенням підміняти державний орган, до компетенції якого законом віднесено вирішення такого питання. Крім того, в додаткових поясненнях до заперечень відповідач зазначає, що строк вирішення таких звернень не регламентовано, тому при розгляді поданих позивачем заяв Прокуратура Запорізької області керувалась загальним місячним строком, передбаченим Законом України "Про звернення громадян". Також відповідач зазначає, що з аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що заяви прокурорів про надання відпусток за два тижні до бажаної дати початку відпустки погоджуються із безпосереднім керівником та заступником керівника прокуратури згідно з розподілом обовязків, та лише після цього подаються до компетентної службової особи, яка уповноважена приймати рішення про надання відпустки.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, 04 жовтня 2017 року від нього на адресу суду надійшли письмові пояснення (вх.№27029), у яких зазначено, що наказом Генерального прокурора України від 29 вересня 2017 року №158к ОСОБА_1 звільнено з посади за неналежне виконання посадових обовязків. Також зазначено, що ОСОБА_1 у трудових відносинах з Генеральної прокуратурою України не перебував та не перебуває, заяви від нього про надання відпустки по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку до Генеральної прокуратури України не надходили. Просить справу розглянути без участі представника Генеральної прокуратури України.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 05 грудня 2017 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд зясував наступне.

ОСОБА_1 наказом Генеральної прокуратури України від 08 грудня 2015 року №755к з 15 грудня 2015 року призначений на посаду керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області.

08 серпня 2017 року позивач надіслав прокурору Запорізької області заяву з відповідними додатками, в якій просив надати з 07 серпня 2017 року відпустку по догляду за дітьми - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, - до досягнення ними трирічного віку.

11 серпня 2017 року позивач повторно надіслав прокурору Запорізької області заяву з відповідними додатками, в якій просив надати з 11 серпня 2017 року відпустку по догляду за дітьми, яку надіслано цінним листом засобами поштового звязку.

15 серпня 2017 року позивач втретє надіслав заяву до прокурора Запорізької області з відповідними додатками, в якій просив надати, з дати отримання заяви, відпустку по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, яку надіслано цінним листом засобами поштового звязку.

Відповідач листом від 08 вересня 2017 року №11-2720-17 повідомив ОСОБА_1 про те, що подані позивачем заяви розглянуті, та питання надання такої відпустки буде вирішено після виходу ОСОБА_1 з лікарняного.

Позивач не погодившись з такими діями відповідача звернувся до суду з адміністративним позовом.

Згідно частини 3 статті 82 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прокурору надаються додаткові та інші відпустки, передбачені законом.

Відповідно до частини 3 статті 179 Кодексу Законів про Працю України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

Частиною 7 статті 179 Кодексу Законів про Працю України передбачено, що відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною.

Такі самі положення закріплені у частинах 1, 3 статті 18 Закону України "Про відпустки" (від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За правилами частини 1 статті 181 Кодексу Законів про Працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Згідно частин 3, 4 статті 20 Закону України "Про відпустки" відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою жінки або осіб, зазначених у частині третій статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія 1-ЖС №040445, виданого 15 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 15 вересня 2007 року зареєстрували шлюб.

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серія І-ЖС №281548) та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серія І-ЖС №281549).

Відповідно до наказу Управління Державної казначейської служби України у Чернігівському районі Запорізької області від 07 серпня 2017 року №9-0 ОСОБА_7 дозволено достроково вийти з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та приступити до роботи з 07 серпня 2017 року.

У матеріалах справи також наявна довідка Управління Державної казначейської служби України у Чернігівському районі Запорізької області від 07 серпня 2017 року №01-10/115-141, видана ОСОБА_7, про те, що вона приступила до роботи 07 серпня 2017 року у звязку з достроковим виходом з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Таким чином, позивач мав законі підстави для звернення із заявою про надання йому відпустки по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

В той же час суд зазначає, що при вирішенні справи суд застосовує Положення про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України, затверджене Наказом Генеральної Прокуратури України 12 жовтня 2016 року №357 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07 листопада 2016 року за №1450/29580, оскільки інші норми, які регулюють порядок звернення із заявою про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та порядок надання такої відпустки працівникам органів прокуратури України - в чинному законодавстві України відсутні, а представниками сторін під час судового розгляду справи доказів протилежного не було надано.

Зокрема пунктом 2 Розділу VI Положення встановлено, що відпустки працівникам надаються на підставі їх заяв, погоджених із безпосереднім керівником та заступником керівника прокуратури згідно з розподілом обовязків, поданих за 2 тижні до початку відпустки.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що позивачем порушено порядок звернення із заявою про надання йому відпустки, оскільки у заявах про надання йому відпусток від 08 серпня 2017 року, від 11 серпня 2017 року ОСОБА_1 просить надати йому відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07 серпня 2017 року та з 11 серпня 2017 року відповідно, а в третій заяві (від 15 серпня 2017 року) просить надати таку відпустку з дня отримання вказаної заяви.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для задоволення вищевказаних заяв позивача щодо надання відпустки по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку саме з 07 серпня 2017 року, з 11 серпня 2017 року, або з дня отримання заяви від 15 серпня 2017 року.

Крім того, суд вважає твердження позивача про бездіяльність відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявні листки непрацездатності позивача:

- Серія АДГ №665147, згідно якого ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 31 липня 2017 року по 02 серпня 2017 року, виданий 02 серпня 2017 року Комунальною установою "Чернігівська центральна районна лікарня";

- Серія АДВ №319975, згідно якого ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 03 серпня 2017 року по 08 серпня 2017 року, виданий 07 серпня 2017 року Державною установою "Державний інститут серця" Міністерства охорони здоров?я України;

- Серія АДГ №657479, згідно якого ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 28 серпня 2017 року по 07 вересня 2017 року, виданий 07 вересня 2017 року Комунальною установою "Запорізька обласна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради;

- Серія АДГ № 732525, згідно якого ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 08 вересня 2017 року по 14 вересня 2017 року, виданий 19 вересня 2017 року Комунальною установою "Чернігівська центральна районна лікарня";

- Серія АГШ №639594, згідно якого ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 15 вересня 2017 року по 19 вересня 2017 року, виданий 18 вересня 2017 року ТОВ "ЛІКАР";

- Серія АДГ №732535, згідно якого ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 19 вересня 2017 року по 28 вересня 2017 року, та з 29 вересня 2017 року по 06 жовтня 2017 року, виданий 08 вересня 2017 року Комунальною установою "Чернігівська центральна районна лікарня".

19 серпня 2017 року прокуратурою області на імя керівника Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області направлено запит щодо отримання інформації дострокового виходу ОСОБА_7 з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідь отримано 28 серпня 2017 року.

Як вже зазначалось, відповідач листом від 08 вересня 2017 року №11-2720-17 повідомив ОСОБА_1 про те, що подані позивачем заяви розглянуті, та питання надання такої відпустки буде вирішено після виходу ОСОБА_1 з лікарняного.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин щодо перебування позивача на лікарняному та активних дій відповідача по перевірці наданих позивачем документів, суд дійшов висновку про відсутність бездіяльності відповідача при вирішенні спірного питання.

Щодо твердження позивача, що дії відповідача щодо ненадання відпустки по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку є такими, що порушують конституційні права ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Наказом прокуратури Запорізької області від 09 жовтня 2017 року №415к позивачу надано відпустку для догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку з 10 жовтня 2017 року по 19 червня 2018 року включно.

Отже, відповідачем не порушено права ОСОБА_1, оскільки його заяви про надання такої відпустки розглянуті та задоволені після виходу позивача з лікарняного, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що при розгляді справи судом не встановлена протиправна бездіяльність відповідача, наявне порушення порядку та строку звернення позивача з заявами про надання відпустки, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволені позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 70, 71, 86, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов