Справа № 466/6380/17
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6380/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

представника позивача Ільків С.М.

представника відповідача Коваль Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом ПАФ «Винниківська» до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, з участю третьої особи ДП «Львівський облавтодор» про визнання дій протиправними,-

встановив:

04.09.2017 року позивач ПАФ «Винниківська» звернулась в суд з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, з участю третьої особи ДП «Львівський облавтодор» про визнання дій протиправними, в якому просить визнати протиправними дії головного спеціаліста Укртрансінспекції у Львівській області Зіньків В.І. та оператора вагового комплексу Кіщак Г.І. щодо складання Акту № 0018075 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.08.2017 року, Довідки № 0002575 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.08.2017 року та Розрахунку № 223 від 22.08.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 22.08.2017 року на пересувному пункті габаритно-вагового контролю головним спеціалістом Управління Укртрансбезпекн Зіньків В.І складено Акт № 0018075 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів автомобілем КАМАЗ 6520 НОМЕР_1, що належить ПАФ «Винниківська», та яким керував водій ОСОБА_6 Актом встановлено, що нормативно допустима повна маса транспортного засобу - 40, 8 тонн, фактична - 29, 99 тонн. Нормативно допустиме навантаження на передню вісь - 11 тонн, задні осі - 16 тонн. Фактичне відповідно 7, 54 тонни та 22, 45 тонни. На підставі Акту складено довідку № 002575, у якій відображена вищевказана інформація та розрахунок № 223 від 22.08.2017 року, згідно якого за перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів встановлено плату у розмірі 190,30 евро.

Згідно п. 12, 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габарито-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані: періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена а також обладнання, шо перебуває у несправному стані.

У відповідності до п. 1-9 Вимог до облаштування та технічного оснащения пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування габаритно- ваговий контроль пересувними пунктами здійснюється на спеціально обладнаних ділянках доріг І-ІV категорій.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина І. Проектування. Частина II Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мата:

1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками;

2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом < проміле;

3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу:

4) ширину не менше ніж 7.0 м.

Роботу пересувного пункту забезпечує персонал з трьох працівників (начальник ПУНКТУ, оператор та водій).

Пересувний пункт повинен бути укомплектований таким технічним обладнанням:

1) спеціалізований транспортний засіб;

2) комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки;

3) рулетка стрічкова, рейка телескопічна завдовжки 6 м для вимірювань параметрів висоти транспортних засобів, рулетка електронна в комплекті зі світловідбивачем;

4) комп'ютерна техніка;

5) акумулятор для резервного електроживлення;

6) бензиновий (дизельний) електрогенератор;

7) засоби зв'язку;

8) свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію:

9) платіжний термінал для розрахунку електронним платіжним засобом.

Пересувний пункт повинен мати засоби організації дорожнього руху, які

встановлюються відповідно до тимчасової схеми організації дорожнього руху, узгодженої з відповідними підрозділами Національної поліції України та Державним агентством автомобільних доріг України, а саме:

1) панно «Пересувний пункт вагового та габаритного контролю» на жовтому тлі;

2) знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 90 км/год» на жовтому фоні з табличкою 7.5.1 «Вид транспортного засобу»;

3) знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год» на жовтому фоні з табличкою 7.5.1 «Вид транспортного засобу»;

4) знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» на жовтому фоні з табличкою 7.5.1 «Вид транспортного засобу»;

5) знак 3.41 «Контроль»;

6) знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості»;

7) знак 3.32 «Кінець зони обмеження максимальної швидкості»;

8) два знаки 3.25 «Обгін заборонено»;

9) два знаки 3.26 «Кінець заборони обгону»;

10) знак 3.30 «Кінець обмеження максимальної швидкості»;

11) оранжеві конуси з горизонтальними світловідбивними смугами білого кольору;

12) інші технічні засоби організації дорожнього руху (в разі необхідності).

Персонал пересувного пункту має бути забезпечений спецодягом, до складу якого входить сигнальний жилет оранжевого кольору із світловідбивними елементами.

Вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Попри те, на пересувному пункті габаритно-вагового контролю були відсутні у вільному доступі свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію, а обладнання не було опломбоване. У зв'язку з цим виникають сумніви щодо його справності та точності показів.

Разом з тим, законодавець чітко встановив вимоги до розміщення пересувних пунктів габаритно - вагового контролю, а саме: позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками; рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом < 3 проміле; тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу; ширину не менше ніж 7,0 м. Ділянка дороги, на якій розташовувався пересувний пункт габаритно-вагового контролю зазначеним вимогам не відповідала. Про це свідчить і те, що згідно вимірів, здійснених обладнанням фактичне навантаження на передню вісь складало 7, 54 тонн, а на задню - 22,45 тонн. Виходячи з законів фізики, транспортний засіб з таким розподілом навантаження рухатися б не міг, або якщо і здійснював рух, то лише задні колеса прилягали б до поверхні. Вказане свідчить про те, що ділянка, на якій розташовувався пересувний пункт знаходилася на ділянці дороги з значно більшим, аніж 3 проміле нахилом, автомобіль перевозив сипучий вантаж (зерно), а отже під час визначення навантаження на задні осі під значним нахилом вантаж перемістився у бік задніх осей, що і спричинило значне перенавантаження на задні осі і незначне навантаження на передню вісь, як про це вказано у Акті.

Крім того, позивач вказує, що роботу пересувного пункту забезпечує не менш як троє осіб, серед яких: начальник, оператор та водій. Попри те, у даному випадку водій був відсутній, а сам пункт був недоукомплектований необхідною кількістю осіб. Про це свідчить відсутність прізвища водія в квитанції.

У відповідності по п. 6 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування служби автомобільних доріг погоджують графіки та місця проведення габаритно-вагового контролю, а також здійснюють фінансування робіт з обслуговування та забезпечення функціонування пунктів габаритно- вагового контролю відповідно до пункту 5 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Однак, жодних графіків з зазначенням місця проведення габаритно-пересувного контролю посадові особи не представили, що викликає сумнів у їх наявності або

відповідності фактичному графіку та місцю розташування.

Разом з тим, в квитанції вагового контролю зазначено, що оператором являється «особа на прізвище Бойко, попри те, в Довідці № 0002575 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.08.2017 року міститься інше прізвище оператора вагового контролю, а саме: Кіщак Г.І. Отже, оператор, який ствердив своїм підписом вірність інформації, зазначеній в довідці участі у безпосередньому зважуванні не брав.

У відповідності до п. 41 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку. З врахуванням вищенаведеного, ПАФ «Винниківська» звернулась з позовом до суду.

Представник позивача Ільків С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, Державної служби України з безпеки на транспорті Коваль Д.С. позовні вимоги заперечила в повному обсязі, покликаючись на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи ДП «Львівський облавтодор» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення у відсутності представника третьої особи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб'єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відтак, управління Укртрансбезпеки у Львівській області як територіальний орган Укртрансбезпеки має повноваження щодо здійснення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт і здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, перевірку документів на здійснення перевезень, а також нараховує плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Так, управління Укртрансбезпеки у Львівській області під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

В судовому засіданні встановлено, що 22.08.2017 року на пересувному пункті габаритно-вагового контролю, головним спеціалістом Управління Укртрансбезпеки Зіньків В.І складено Акт № 0018075 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів автомобілем КАМАЗ 6520 НОМЕР_1, що належить ПАФ «Винниківська», та яким керував водій ОСОБА_6 Актом встановлено, що нормативно допустима повна маса транспортного засобу - 40, 8 тонн, фактична - 29, 99 тонн. Нормативно допустиме навантаження на передню вісь - 11 тонн, задні осі - 16 тонн. Фактичне відповідно 7, 54 тонни та 22, 45 тонни.

На підставі вказаного Акту від 22.08.2017 року складено довідку № 002575, у якій відображена вищевказана інформація, а також складено розрахунок № 223 від 22.08.2017 року, згідно якого за перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів встановлено плату у розмірі 190,30 евро.

Згідно п. 12, 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габарито-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані: періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена а також обладнання, шо перебуває у несправному стані.

У відповідності до п. 1-9 Вимог до облаштування та технічного оснащения пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування габаритно- ваговий контроль пересувними пунктами здійснюється на спеціально обладнаних ділянках доріг І-ІV категорій.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина І. Проектування. Частина II Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мата:

5) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками;

6) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом < проміле;

7) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу:

8) ширину не менше ніж 7.0 м.

Роботу пересувного ПУНКТУ забезпечує персонал з трьох працівників (начальник пункту, оператор та водій).

Пересувний пункт повинен бути укомплектований таким технічним обладнанням:

1) спеціалізований транспортний засіб;

2) комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки;

3) рулетка стрічкова, рейка телескопічна завдовжки 6 м для вимірювань параметрів висоти транспортних засобів, рулетка електронна в комплекті зі світловідбивачем;

4) комп'ютерна техніка;

5) акумулятор для резервного електроживлення;

6) бензиновий (дизельний) електрогенератор;

7) засоби зв'язку;

8) свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію:

9) платіжний термінал для розрахунку електронним платіжним засобом.

Персонал пересувного пункту має бути забезпечений спецодягом, до складу якого входить сигнальний жилет оранжевого кольору із світловідбивними елементами.

Вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Попри те, на пересувному пункті габаритно-вагового контролю були відсутні у вільному доступі свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію, а обладнання не було опломбоване. У зв'язку з цим виникають сумніви щодо його справності та точності показів.

Разом з тим, законодавець чітко встановив вимоги до розміщення пересувних пунктів габаритно - вагового контролю, а саме: позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками; рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом < 3 проміле; тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу; ширину не менше ніж 7,0 м. Ділянка дороги, на якій розташовувався пересувний пункт габаритно-вагового контролю зазначеним вимогам не відповідала. Про це свідчить і те, що згідно вимірів, здійснених обладнанням фактичне навантаження на передню вісь складало 7, 54 тонн, а на задню - 22,45 тонн.

Крім того, позивач вказує, що роботу пересувного пункту забезпечує не менш як троє осіб, серед яких: начальник, оператор та водій. Попри те, у даному випадку водій був відсутній, а сам пункт був недоукомплектований необхідною кількістю осіб. Про це свідчить відсутність прізвища водія в квитанції.

У відповідності по п. 6 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування служби автомобільних доріг погоджують графіки та місця проведення габаритно-вагового контролю, а також здійснюють фінансування робіт з обслуговування та забезпечення функціонування пунктів габаритно- вагового контролю відповідно до пункту 5 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Однак, жодних графіків з зазначенням місця проведення габаритно-пересувного контролю відповідачем не представлено.

Крім того, пунктами 16, 18, 19 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення. Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Проте, на момент складання оскаржуваної Довідки №0002575 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.08.2017 року, методика у відповідності до пункту 19 Порядку № 879, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу Мінекономрозвитку не затверджена.

Окрім того, з квитанції вагового контролю вбачається, що оператором являється особа на прізвище Бойко, попри те, в Довідці № 0002575 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.08.2017 року міститься інше прізвище оператора вагового контролю, а саме: Кіщак Г.І. Отже, суд приходить до висновку, що оператор, який ствердив своїм підписом достовірність інформації, зазначеній в довідці, участі у безпосередньому зважуванні не брав.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо проведення габаритно-вагового контролю та складання Акту № 0018075 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.08.2017 року, Довідки № 0002575 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.08.2017 року та Розрахунку № 223 від 22.08.2017 року вчинені не на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що суперечить Конституції та законам України, а отже не можна вважати правомірними.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні представники відповідача не представили суду достатніх та належних доказів на спростування позовних вимог та в підтвердження правомірності своїх дій, не надали документів, які стали підставою складання Акту №0018075 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.08.2017 року, Довідки № 0002575 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.08.2017 року та Розрахунку № 223 від 22.08.2017 року.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.7-11, 14, ч.3 ст.18, ч.2 ст.19, 69-71, 86,94, 99,159-163,167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії головного спеціаліста Укртрансінспекції у Львівській області Зіньків В.І. та оператора вагового комплексу Кіщак Г.І. щодо складання Акту № 0018075 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.08.2017 року, Довідки № 0002575 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.08.2017 року та Розрахунку № 223 від 22.08.2017 року.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ПАФ «Винниківська» судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот грн.)

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом 10 днів з часу проголошення постанови.

Суддя В. В. Свірідова