Справа № 822/2519/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2519/17

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

13 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Воронюка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОМ-БУД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, третя особа - Кам'янець - Подільська ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2017 позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "УКРПРОМ-БУД" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, третя особа - Кам'янець - Подільська ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, товариство з обмеженою відповідальністю "УКРПРОМ-БУД", ідентифікаційний код 38333991, зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підставі наказу від 12.05.2017 року №1010 представниками контролюючого органу проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "УКРПРОМ-БУД" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ "Росток Логістикс" () та ТОВ "Агропромінвест К" () за період з 01.09.2016 по 30.11.2016 року.

За результатами перевірки було складено акт №0818/22-01-14-01/38333991 від 02.06.2017 року, згідно якого в ході перевірки виявлені порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198 ПК України, що призвело до зниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до державного бюджету всього у сумі 848830,00 грн., (за вересень 2016 в сумі 314941,00 грн., за жовтень 2016 в сумі 392960,00 грн., за листопад 2016 140929,00 грн.) та завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 Декларації) за листопад 2016 в сумі 194912,00 грн.

Як вбачається з акта перевірки №0818/22-01-14-01/38333991 від 02.09.2017 року, заперечень на адміністративний позов та пояснень, які були надані представником відповідача у судових засіданнях, висновки щодо порушення позивачем вказаних положень податкового законодавства ґрунтується на тому, що оформлення поданих позивачем документів не відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки у них не розкритий зміст господарської операції.

Крім того, в актах виконаних робіт зазначено лише про факт виконання послуг, однак позивач не надав будь-яких матеріальних результатів цих послуг, а саме: обсяг проведених робіт, їх характер, строки виконання та результати здійснення заходів, що у свою чергу виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності Товариства.

Позивач скористався своїм правом захисту та подав заперечення до Акту перевірки від 02.09.2017 року №0818/22-01-14-01/38333991, за результатом розгляду якого, ГУ ДФС України у Хмельницькій області прийняло рішення про відповідність висновків в Акті перевірки вимогам чинного законодавства України.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДФС України у Хмельницькій області прийняло податкові повідомлення-рішення від 29.06.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 1061038,00 грн. (в т.ч. 848830,00 - за основним платежем та 212208,00 грн. - штрафні санкції) та від 29.06.2017 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 194912,00 грн.

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення до ДФС України. Згідно Рішення №18791/6/99-99-11-01-01-25 від 23.08.2017 року про результати розгляду скарги, ДФС України залишила прийняті податкові повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

В силу вимог п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Пункт 187.1 ст. 187 ПК України визначає, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За змістом п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (надалі - Закон №996), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Приписами ст. 1 Закону №996, визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону №996).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону №996).

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Слід зазначити, що на виконання сторонами умов вище вказаних договорів транспортно-експедиторського обслуговування позивачем надані, належним чином оформлені податкові накладні, платіжні доручення на підтвердження оплати за проведені послуги.

Колегія суддів критично оцінює твердження відповідача, щодо відсутності господарської операції позивача із контрагентами ТОВ "Агропромінвест К" та ТОВ "Росток Логістикс", оскільки оформлення поданих позивачем документів не відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", так як у них не розкритий зміст господарської операції.

Так, загальним принципом юридичної відповідальності є вина в порушенні законодавчо встановленого імперативного правила поведінки. Закон не передбачає відповідальності за винні дії іншої особи.

Невиконання контрагентом свого зобов'язання зокрема зі сплати ПДВ до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення позивача як платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, факт перевезення вантажів підтверджується подорожніми листами, в яких зазначено прізвище, ім'я та по-батькові водіїв, номерні знаки та марки вантажних автомобілів, які використовувалися для здійснення послуг. Вказані автомобілі використовувалися на підставі договорів оренди транспортних засобів разом, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Разом з тим, на виконання сторонами умов вище вказаних договорів позивачем надані належним чином оформлені первинні документи, а саме: акти здачі-прийняття робіт, видаткові накладні, платіжні доручення. Надані позивачем первинні документи містять всі необхідні реквізити, наявність яких є необхідною умовою при їх складанні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суми ПДВ правомірно включені позивачем до складу податкового кредиту та відображені в деклараціях по податку на додану вартість за відповідні періоди, на основі отриманих податкових накладних.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішень Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 29.06.2017 року № , №.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 грудня 2017 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.