Справа № 541/2384/17
Суддя: Городівський О. А.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2384/17
№ провадження 2-а/541/88/2017
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 року м.Миргород
Миргородский міськрайонний суд Полтавської області у складі:

судді Городівського О. А.,

за участю секретаря Ніколаєнко М. В

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:
31 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказав, що з червня 1983 року по червень 1985 року проходив військову службу в обмеженому контингенті військових сил в республіці Афганістан, де під час виконання службових обов`язків в 1984 році отримав осколкові поранення голови, шиї, обох ніг. 20 травня 2014 року він отримав ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. В зв`язку з зазначеним, 12.01.2016 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та пакетом документів щодо надання одноразової грошової допомоги. 27.10.2017 ним отримано відповідь, до якої додано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, відповідно до якого йому відмовлено в отриманні допомоги і документи повернуті до облвійськомату на доопрацювання. Позивач вважає, що зазначена відмова є незаконною.

Не погоджуючись із цією відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати її неправомірною; зобов`язати МОУ розглянути питання про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму у відповідності до п.п. «б» п. 1 ст. 16-2 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В судове засідання позивач не з`явився, його представник - ОСОБА_2 , який здійснює свої повноваження на підставі довіреності надав суду заяву, в якій виклав прохання провести розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача. Вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Установа належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду невідомі.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з червня 1983 року по червень 1985 року проходив військову службу в обмеженому контингенті військових сил в республіці Афганістан (а.с.17).

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 172705 23.05.2014 ОСОБА_1 первинно встановлена ІІ група інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії (а.с.16).

Згідно з витягом із протоколу № 1043 від 11 квітня 2014 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

12 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, до якої приєднав документи, передбачені п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 97 (а.с.10).

Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги № 36 від 20.05.2016 позивачу відмовлено у призначені одноразової допомоги у зв`язку з тим, що ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (а.с.13 зворот).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу"(далі - Закон № 2232-ХІІІ).

Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 №2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 16 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується:

1) військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Статтею 16-4 Закону, визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою за відомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Отже, з аналізу правових норм вбачається, що право позивача на звернення із заявою та документами для отримання одноразової грошової допомоги по ІІ групі інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, виникло з моменту встановлення інвалідності 23.03.2014.

При цьому, відповідно до п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» встановлено, що Військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Враховуючи те, що з 23.05.2014 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, суд зазначає, що норми Порядку № 975 поширюються на спірні правовідносини, оскільки, вони набрали чинності з 24.01.2014, тобто до дати встановлення позивачу групи інвалідності.

Щодо безпідставності відмови відповідача у призначені одноразової допомоги у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, суд зазначає наступне.
Позивачем на розгляд комісії Міністерства оборони України було подано: - копію довідки МСЕК 10ААА № 172705; копію паспорта; копію ІПН; копію військового квитка;копію витягу з протоколу засідання ЦВЛК № 1043; копію висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №684/ж від 09.04.2014; довідка про відкриття рахунку. Перелік вказаних документів зазначено в додатку до заяви (а.с.10).

Форма документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), законодавчо не визначена, а тому такими документами можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Відповідно до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово - лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402(далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Судом встановлено, що проводилось судово - медичне обстеження ОСОБА_1 для визначення причинного зв`язку отриманих травм, контузій під час військової служби у країнах, де велись бойові дії, за результатами якої складено висновок № 684/Ж від 09.04.2014 (а.с.9).

Саме на підставі висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Центральна військово-лікарська комісія встановила причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв внаслідок вогнепальних поранень колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що Витяг із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 11.04.2014№1043, в якому зазначено: « Поранення, ЗЧМТ (контузія), травма хребта захворювання, так, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії», а також Акт судово - медичного дослідження (обстеження) №684/ж від 09.04.2014, згідно з яким наявні в ОСОБА_1 на тілі шрами та рубці утворились внаслідок вогнепальних поранень, отриманих в 1984 році є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми та захворювання.

Таким чином Витяг із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 11.04.2014 №1043, в якому зазначено: « Поранення, ЗЧМТ (контузія), травма хребта захворювання, так, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії», а також Акт судово - медичного дослідження (обстеження) №684/ж від 09.04.2014, згідно з яким наявні в ОСОБА_1 на тілі шрами та рубці утворились внаслідок вогнепальних поранень, отриманих в 1984 році, засвідчили відсутність в його діях протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми та захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 22.01.2015 по справі 2-а-1626/12/1370, де зазначено, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.

Процедура розгляду звернень осіб, які заявляють вимогу на виплату одноразової допомоги, визначається також наказами Міністерства оборони України.

На час звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги порядок призначення такої допомоги був врегульований наказом Міноборони №530 від 14.08.2014 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей"(далі - Наказ №530), зареєстрований у Міністерстві юстиції 20.10.2014 за №1294/26071.

Відповідно до п. 4.6 Наказу № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласними військовими комісаріатами.

Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні. Рішення про призначення чи відмову у призначені одноразової грошової допомоги приймає комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Полтавського обласного військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності з 23.05.2014.

В свою чергу військовий комісаріат надав до Міністерства оборони України висновок про можливість виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до п.13 Порядку № 975.

Однак, всупереч зазначеним нормам, Міністерство оборони України не прийняло рішення про призначення чи відмову у призначені одноразової грошової допомоги позивачу.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування пункту 443 протоколу №36 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року щодо відмови в розгляді документів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Також суд зазначає, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тож, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, суд має повне право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.

При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки, суд в цьому разі лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідач не довів суду правомірності своїх дій та рішень.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і ним не надано документального підтвердження понесення ним інших судових витрат, вони не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 17, 71, 72, 128, 160-163, 207, 244-2 , 267 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 443 протоколу №36 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року щодо відмови в розгляді документів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців,військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та повернення їх на доопрацювання.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання з постановленням рішення про призначення або відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду з 20 травня 2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення ( контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подання апеляційної скарги, протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: О.А. Городівський