Справа № 215/5755/14-а
Суддя: Дудіков А. В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/5755/14-а
номер провадження 2-а/215/151/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді - Дудікова А.В.,

при секретарі - Бисовій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позов до Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області, в якому зазначив, що в січні 1930 року родина його діда ОСОБА_3, в склад якої входив його батько ОСОБА_4, розкуркулена та виселена за межі України, приналежне родині майно конфісковане.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після прийняття Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» щодо родини ОСОБА_4 належним органом не прийнято рішення про реабілітацію, та не вирішене питання про повернення або відшкодування вартості конфіскованого майна.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2015 року належним відповідачем по справі визнаний Виконком Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області.

Із з врахуванням заяви позивача від 11.10.2017 р., в якій він уточнив позовні вимоги та просив суд визнати бездіяльність комісії з питань поновлення прав реабілітованих неправомірною, стягнути з комісії моральну шкоду в сумі 3 тисячі євро, зобов'язати комісію прийняти рішення про реабілітацію його родини, зобов'язати комісію прийняти рішення про відшкодування вартості вилученого під час репресії майна, яке було куплено його дідом за 7 тисяч золотих рублів в 1917 році, зобов'язати комісію перерахувати вказані гроші на його рахунок, зобов'язати комісію опублікувати рішення о реабілітації в місцевій газеті.

У судових засіданнях 11.10.2017 р. та 09.11.2017 р. позивач був присутнім, пояснив, що вважає бездіяльність комісії з питань поновлення прав реабілітованих про виплату грошової компенсації за вилучені будівлі та інше майно громадянам ОСОБА_5, та ОСОБА_4 під час прийняття рішення № 2 від 27 травня 1993 - неправомірною. У судове засідання призначене на 06.12.2017 р., будучи належним чином повідомленим, позивач не з'явився, у своїй заяві від 25 листопада 2017 року, просив справу розглядати у його відсутність.

Представник відповідача в судових засіданнях 11.10.2017 р. та 09.11.2017 р., проти задоволення позову заперечувала. У судове засідання призначене на 06.12.2017 р. не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд позовні вимоги залишити без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2016 року постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Вказано, що суд першої та апеляційної інстанції не з'ясували, які саме рішення, дії чи бездіяльність відповідача оскаржує в порядку адміністративного судочинства позивач, не з'ясували належним чином та не уточнили позовних вимог, оскільки ні з позовної заяви, ні з матеріалів справи не вбачається в чому саме полягає бездіяльність відповідача, яку оскаржує ОСОБА_1 та які дії зобов'язаний вчинити відповідач на виконання вимог Закону «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». Не з'ясувавши які саме рішення, дії чи бездіяльність відповідача оскаржуються, суд першої інстанції, на що не звернув уваги суд апеляційної інстанції, не визначив початок перебігу строку звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом та дотримання позивачем встановленого ст. 99 КАС України строку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської області від 20.05.2004 року №Б-197-04 у фонді УСБ України в Дніпропетровській області є архівно-слідча справа у відношенні дядька позивача ОСОБА_6, із якої вбачається, що 23.01.1930 року родина діда позивача ОСОБА_3, в склад якої входив батько позивача ОСОБА_4, розкуркулена та виселена за межі України, приналежне їм майно конфісковане (а.с.111).

Згідно змісту рішення Виконкому Тернівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №145/21 від 07.06.1993 року (а.с.125), виконком розглянув рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих №2 від 27.05.1993 року про виплату грошової компенсації за вилучені будівлі та інше майно ОСОБА_5, та ОСОБА_4, та вирішив виплатити грошову компенсацію за конфісковане майно та будинок по АДРЕСА_1 дітям ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 60 120 крб. кожному, згідно додатку, а саме: довідки - розрахунку, прийнятої з урахуванням акту оцінки БТІ, якою встановлено склад конфіскованого майна родини ОСОБА_4 та визначено суму його вартості в розмірі 120 240 крб.

Рішенням виконкому Тернівської районної ради народних депутатів від 28 січня 1994 року № 20/22 відмінено рішення виконкому Тернівської районної ради народних депутатів від 29 листопада 1993 року № 352/2, оскільки відсутня довідка про право на спадщину від державного нотаріуса на ім'я ОСОБА_4, який помер. Вказане рішення виконкому Тернівської районної ради народних депутатів від 28 січня 1994 року № 20/22 є чинним та не оскаржено.

Рішенням Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Криворізької районної ради Дніпропетровської області №3 від 7.06.2004 року ОСОБА_3, та членів його родини, в тому числі ОСОБА_4 реабілітовано (а.с.124).

У судовому засіданні судом у позивача було уточнено яке саме рішення, дії чи бездіяльність ним оспорюється, на що останній повідомив, що не згоден з рішенням № 2 від 27 травня 1993 року комісії з питань поновлення прав реабілітованих про виплату грошової компенсації за вилучені будівлі та інше майно громадянам ОСОБА_5, та ОСОБА_4, оскільки в цьому рішенні не визначено склад майна, яке підлягає поверненню. (судове засідання 09.11.2017р., 1 год. 04 хв. аудіо запису).

Також позивач у судовому засіданні пояснив, що про вказане рішення комісії він дізнався у 2009 році, після того як отримав відповідь з УВД Дніпропетровського облвиконкому інформаційний центр.

Відповідно до ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, який становить шість місяців. Цей строк обчислюється, якщо не встановлено інше, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа "Стаббігс та інш. Проти Великобританії" рішення від 22.10.1996р., "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980р.).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, а саме вересень 2014 року, заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання бездіяльності комісії з питань поновлення прав реабілітованих про виплату грошової компенсації за вилучені будівлі та інше майно громадянам ОСОБА_5, та ОСОБА_4 під час прийняття рішення № 2 від 27 травня 1993 - неправомірною, слід залишити без розгляду.

Приходячи до такого висновку, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 18.10.2005 р. у справі «МШ «Голуб» проти України», в якому Суд зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Окрім того за заявою позивача Рішенням Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Криворізької районної ради Дніпропетровської області №3 від 7.06.2004 року ОСОБА_3, та членів його родини, в тому числі ОСОБА_4 реабілітовано (а.с.124), а тому в задоволені позову в частині зобов'язання комісії прийняти рішення про реабілітацію його родини, - слід відмовити.

Також постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов'язання провести розрахунок та виплату йому грошової компенсації відповідно до ваги 7000 золотих рублів, як спадкоємцю першої черги за законом за конфісковані репресованого діда ОСОБА_3, маєток та землю який він купив в 1917 році.

Однією із позовних вимог ОСОБА_1 є зобов'язання комісії прийняти рішення про відшкодування вартості вилученого під час репресії майна, маєтку, яке було куплено його дідом за 7 тисяч золотих рублів в 1917 році, зобов'язати комісію перерахувати вказані гроші на його рахунок, тобто по вказаним позовним вимогам вже є рішення суду яке набрало законної сили.

За таких обставин в задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 158, 160 - 163, 167, 170 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Дніпропетровської області про визнання бездіяльності комісії з питань поновлення прав реабілітованих неправомірною, залишити без розгляду.

В задоволені інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: