Справа № 805/3797/17-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 р. Справа №805/3797/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., при секретарі судового засідання Дідевіч І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 м. Бахмут
до відповідача: Головного управління Національної поліції України у Донецькій області
про: визнання незаконною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області по не нарахуванню та не виплаті винагороди у розмірі 100 відсотків Місячного грошового забезпечення, за кожний місяць участі в антитерористичній операції відносно ОСОБА_1 , зобов`язання відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ Донецької області МВС України нарахувати, та виплатити ОСОБА_1 заборгованість в сумі 56995,10 грн.
за участю
представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1 особисто, ОСОБА_2 за довірен.,
від відповідача: ОСОБА_3 за довірен.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 м. Бахмут, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції України у Донецькій області про визнання незаконною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області по не нарахуванні та не виплати винагороди у розмірі 100 відсотків Місячного грошового забезпечення, за кожний місяць участі в антитерористичній операції відносно ОСОБА_1 , зобов`язання відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ Донецької області МВС України нарахувати, та виплатити ОСОБА_1 заборгованість в сумі 56995,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він в період з 09 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 10 серпня 2016 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької області. Позивач зазначає, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичної операції» (що діяла до 20.01.2016 року) він має право на отримання винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції відповідно до отриманого ним грошового забезпечення. Позивач звертає увагу, що відповідачем за період з 07 листопада 2015 року по 21 січня 2016 року винагорода у розмірі 12787,56 грн. (за листопад 2015 року в сумі 3000 грн., за грудень 2015 року в сумі 5872,56 грн., за січень 2016 року в сумі 3915 грн.) виплачена не була. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не мав право звужувати його права, як учасника антитерористичної операції отримувати грошове забезпечення у розмірі встановленому раніше діючою Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичної операції». Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу за 2016 рік винагороду у розмірі 48783,48 грн.(за лютий 2016 року в сумі 3915 грн., за березень 2016 року 9102,88 грн., за квітень 2016 року 6395,66 грн., за травень 2016 року 7756,51 грн., за червень 2016 року 7289,91 грн., за липень 2016 року 7095,03 грн., за серпень 2016 року 7228,49 грн.).
Також позивач зазначає, що за час проходження служби в Бахмутському ВП ГУНП в Донецькій області йому була нарахована та виплачена винагорода за безпосередню участь в АТО за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року в розмірі 4615,94 грн. На думку позивача заборгованість відповідача по виплаті винагороди за безпосередню участь в АТО за період з листопада 2015 року по серпень 2016 року складає 56995,10 грн. (61571,04 грн. 4615,94 грн.
В зв`язку з цим, позивач просить визнати незаконною бездіяльність відповідача по не нарахуванню та не виплати йому винагороди у розмірі 100 % місячного грошового забезпечення за кожний місяць участі в антитерористичній операції та зобов`язати останнього нарахувати та виплатити винагороду в розмірі 56995,10 грн.
Представник відповідача надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якої просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування наданих заперечень відповідач посилається на те, що згідно витягу з наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30 листопада 2015 року № 334 прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби лінійного пункту на станції Артемівськ Артемівського ГУМВС України в Донецькій області було введено до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань з 09 жовтня 2015 року. Відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 14 листопада 2015 року № 348 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, було введено до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Так, наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 06 листопада 2016 року № 311дск позивача з 31 серпня 2016 року було виключено зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Відповідач зазначає, що відповідно до вимог діючого законодавства та рапортів керівника ОСОБА_1 позивачу була виплачена винагорода за участь в антитерористичній операції за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року. Таким чином, відповідач зазначає, що заборгованість по виплаті позивачу винагороди за участь в АТО відсутня.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав викладені обставини та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, в органах поліції. Останнє присвоєне за період служби спеціальне звання старший сержант поліції.
Відповідно до Рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ від 30 квітня 2015 року № 21/І/ХХХІV/211 позивачу наданий статус учасника бойових дій, на підставі довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 05 січня 2015 року № 151. Наказу Першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 04 листопада 2014 року № 59, від 28 листопада 2014 року № 83 (а.с. 21).
ОСОБА_1 в період з 09 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 10 серпня 2016 року був зарахований до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області, що підтверджується довідкою Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області 19 серпня 2016 року № 2201/12/03-2016 (а.с. 18).
Так, наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 30 листопада 2015 року № 334 прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби лінійного пункту на станції Артемівськ Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, було введено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань з 09 жовтня 2015 року.
Згідно з наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 14 грудня 2015 року №348 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, було введено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань з 07 листопада 2015 року.
Відповідно до наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 06 листопада 2016 року № 311 дск з 31 серпня 2016 року ОСОБА_1 виключено зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Зазначені обставини не є спірними між сторонами.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про боротьбу з тероризмом від 20 березня 2003 року № 638-VI, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, Постановою Кабінету Міністрів України № 158 від 04 червня 2014 року «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету, постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», наказом Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», наказом МВС України від 03 лютого 2015 року № 123.
Законом України «Про боротьбу з тероризмом» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою.
Згідно ст. 5вищезазначеного Закону Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 158 від 04 червня 2014 року «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.
У відповідності до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (чинної до 21.01.2016 року, далі по тексту Постанова № 24) визначено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.
Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.
Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).
Згідно п. 2 Постанови № 24 військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
Пунктом 3 вказаної постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1; розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.
Відповідно до п. 6 Постанови № 24 визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 р. № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3 тис. гривень, у розрахунку на місяць.
Наказом Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (був чинний до 18.03.2016 року, далі по тексту Порядок № 49).
Згідно п. 6 розділу 1 Порядку № 49 виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій.
Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу ІІ Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.
Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обовязків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень.
Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).
Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується:журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки);бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання.
Крім того, підтвердними документами є: бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання; запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.
Cуд зазначає, що 03 лютого 2015 року Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №123 «Про деякі питання відрядження до зони Антитерористичної операції», яким передбачено, зокрема, що начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків (п. 1 Наказу № 123).
Відповідно до п. 3 даного наказу начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів до 05 числа надавати до ДФЗБО МВС списик осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.
Згідно п. 4 Наказу № 123 Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів та підпорядкованих МВС відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. Потім, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (далі по тексту Постанова № 18) встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень. Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
Пунктом 2 даної постанови визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 р. № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 259 затверджено Інструкцію про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі по тексту -Інструкція № 259), а також визначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
Таким чином, Постанова № 18 набрала чинності 21 січня 2016 року внаслідок чого Інструкція № 259 застосовується до спірних правовідносин з 21 січня 2016 року.
Пунктом 1 розділу І цієї Інструкції передбачено, що ця Інструкція визначає умови та розміри виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду (далі - АТО).
Відповідно до п. 2 цього розділу виплата винагороди здійснюється за місцем проходження служби поліцейського на підставі наказів про виплату такої винагороди.
Розміри винагороди в наказах зазначаються в гривнях.
Згідно пункту 1 розділу ІІІ Інструкції № 259 поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення АТО та інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода: за час перебування в межах визначеної зони (району) проведення воєнного конфлікту чи АТО, інших заходів в умовах особливого періоду в розмірі 1200 гривень, у розрахунку на місяць; у разі безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою в розмірі 4200 гривень, у розрахунку на місяць.
Обрахунок проводиться шляхом ділення розміру винагороди на кількість календарних днів у місяці та множення на кількість днів безпосередньої участі (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 259).
За приписами п. 1 розділу ІІ Інструкції № 259 винагорода виплачується поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах під час проведення АТО та інших заходах в умовах особливого періоду.
Згідно п. 3 розділу ІІ даної Інструкції винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі поліцейських у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було виплачено грошова винагорода поліцейського, яка нараховується в особливий період та під час проведення антитерористичної операції за час проходження служби позивачем в Бахмутському ВП ГУНП в Донецькій області в наступному розмірі: за лютий 2016 року в сумі 206,90 грн. за 5 діб, за березень 2016 року 387,10 грн. за 10 діб, за квітень 2016 року 400 грн. за 10 діб, за травень 2016 року 541,94 грн. за 14 добу, за червень 2016 року 680 грн. за 17 діб, за липень 2016 року 1200 грн. за 31 добу, за серпень 2016 року 1200 грн. за 31 добу.
Суд зазначає, що вищезазначена грошова винагорода за період з лютого по серпень 2016 року була нарахована позивачу відповідно до вимог Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, а саме обраховувалась відповідачем шляхом ділення розміру винагороди на кількість календарних днів у місяці та множення на кількість днів безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції.
Крім того, суд звертає увагу, що позивач фактично не оспорює факту здійснених на його користь виплат, однак у своїй позовній заяві позивач вказує на обставини не нарахування та невиплати на його користь винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в сумі 12787,56 грн. за період листопад 2015 року по січень 2016 року, а також нарахування та виплати не в повному обсязі винагороди в сумі 48783,48 грн. за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року.
З огляду на зазначене, суд критично ставиться до посилань позивача на визначення ним загального періоду своєї участі в антитерористичній операції з дати його зарахування до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, оскільки проміжок часу з 09 жовтня 2015 року по 06.11.2015 року є загальним періодом, що визначає участь позивача в проведенні антитерористичної операції. Наразі безпосереднє залучення ОСОБА_1 до проведення антитерористичної операції здійснювалось на підставі відповідних рапортів керівництва структурного підрозділу ГУМВС в Донецькій області, в якому проходив службу позивач в даний період, за якими і проводилось нарахування та виплата винагороди позивачу за таку участь. Натомість, згідно наданих відповідачами пояснень за період з 09 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року відсутні підтверджуючі документи щодо безпосередньої участі позивача у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, у зв`язку з чим винагорода за безпосередню участь в таких заходах за вказаний період позивачу не нараховувалась та не виплачувалась
Також, суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували участь позивача у проведенні антитерористичної операції в зазначений період позивачем до суду не надано, як і не зазначено про їх існування.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 м. Бахмут до Головного управління Національної поліції України у Донецькій області про визнання незаконною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області по не нарахуванню та не виплаті винагороди у розмірі 100 відсотків Місячного грошового забезпечення, за кожний місяць участі в антитерористичній операції відносно ОСОБА_1 , зобов`язання відповідача Головне управління міністерства внутрішніх справ Донецької області МВС України нарахувати, та виплатити ОСОБА_1 заборгованість в сумі 56995,10 грн.
Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 м. Бахмут до Головного управління Національної поліції України у Донецькій області про визнання незаконною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області по не нарахуванню та не виплаті винагороди у розмірі 100 відсотків Місячного грошового забезпечення, за кожний місяць участі в антитерористичній операції відносно ОСОБА_1 , зобов`язання відповідача Головне управління міністерства внутрішніх справ Донецької області МВС України нарахувати, та виплатити ОСОБА_1 заборгованість в сумі 56995,10 грн. відмовити.
Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 11 грудня 2017 року в присутності представників позивача та відповідача.
Повний текст постанови буде складено та підписано 14 грудня 2017 року.
Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Олішевська B.В.