Справа № 225/5472/17
Суддя: Андреєв В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вмотивована)

12 грудня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Андреєва В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Петрової С.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Кузнецової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області №721 від 02 жовтня 2017 року про відмову у призначенні йому пенсії; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи в «Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні» з 10 травня 1994 року по 31 жовтня 2014 рік; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області призначити пенсію відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту його первинного звернення з 27 вересня 2017 року.

В обґрунтування позову зазначив, що він 25 років відпрацював і продовжує працювати на теперішній час на підприємствах вугільної промисловості на посадах, які дають право на призначення пенсії незалежно від віку, що відповідає умовам ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Реалізуючи своє право на призначення пенсії, 27.09.2017 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську з відповідною заявою про призначення пенсії відповідно до ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Разом з заявою про призначення пенсії ним подані необхідні документи. Рішенням заступника начальника УПФУ №721 від 02.10.2017 року в призначенні йому пенсії за віком відмовлено. Відповідно до цього рішення до пільгового стажу частково не зарахований період роботи з 10.05.1994 року по 31.10.2014 рік в Першому воєнізованому гірничнорятувальному загоні. Своє рішення відповідач мотивує тим, що відсутня можливість здійснення перевірки достовірності наданих документів у зв'язку з тим, що первинні документи знаходяться на непідконтрольній Україні території. Вважає рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.10.2017 року №721 незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням діючого законодавства України, та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення, надала суду заперечення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємствах вугільної промисловості на посадах, які дають право на призначення пенсії незалежно від віку, що відповідає умовам ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі -ЗУ№1788), що підтверджено трудовою книжкою (а.с.12)

27.09.2017 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську з відповідною заявою про призначення пенсії відповідно до ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Разом з заявою про призначення пенсії ним подані наступні документи: паспорт, трудова книжка, диплом, військовий квиток, довідка про підтвердження наявного пільгового стажу №71/1905 (ДП «Торецьквугілля»), довідка про підтвердження наявного пільгового трудового стажу №2/87 («Перший воєнізований гірничорятувальний загін), довідка про підтвердження наявного пільгового трудового стажу №01/192 («Десятий воєнізований гірничорятувальний загін»), атестація робочих місць по «Першому воєнізованому гірничорятувальному загону» та «Десятому воєнізованому загону» за періоди його праці в цих установах.

ОСОБА_1 надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній про те, що він працював повний робочий день з 19.08.1992 року по 26.08.1992 рік учнем в учбовому пункті, що передбачено Списком 1, а також з 27.08.1992 року по 02.12.1992 рік підземним учнем гірничим робітником очисного забою, що передбачено Списком 1, з 03.12.1992 року по 08.05.1994 рік у якості підземного гірничого робітника очисного забою (а.с.16)

Рішенням від 02.10.2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як на момент звернення він, як заявник, не має необхідного пільгового стажу на підземних роботах 25 років (а.с.10-11).

Відповідно до цього рішення до страхового стажу зараховано 31 рік 03 місяці 19 днів, стажу на підземних роботах по ст.14 - 17 років 02 місяці 10 днів, в тому числі ст.14-20- 1 рік 08 місяціі 12 днів, ст.14-25 - 15 років 05 місяців 28 днів.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 10.05.1994 по 31.03.2002 рік в Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні, у зв'язку з тим, що заявник звернувся за призначенням пенсії у вересні 2017 року та надав довідку, яка видана більш ранньою датою. Всі наведені документи підлягають розгляду та перевірці з урахуванням п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженного постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1. Провести перевірку достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру та підстав їх видачі немає можливості , у зв'язку з тим, що первинні документи знаходиться на непідконтрольній українській владі території, згідно листа Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості від 30.05.2017 № 02-1 284. Період роботи з 01.04.2002 по 31.08.2017, зараховано до пільгового стажу, згідно відомостей по спецстажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Довідки про заробітну плату від 05.11.2014 № 6-1582, № 6-1581, видані Першим воєнізованим гірничорятувальним загіном» не відповідають вимогам розділу 2, підрозділу 2.1 п. З та додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, у редакції Постанови Пенсійного фонду України від 30.07.2015 №13-2.

За таких обставин ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України „Про пенсійне забезпечення» було відмовлено.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом № 1788-ХІІ та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, професій, робіт, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі - Порядок № 637).

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи ) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення ( перерахунку ) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і відповідач) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та вметалургії, за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містяться відомості, які підтверджують, що в 10.05.1994 року ОСОБА_1 прийнят на службу в Перший воєнізований гірничорятувальний загін (а.с.13)

З рішення №721 від 02.10.2017 року вбачається, що період роботи з 10.05.1994 року по 31.10.2014 рік в Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні зараховано до пільгового стажу частково, а саме не зараховано період з 10.05.1994 року по 31.03.2002 рік, а тому позов слід задовольнити частково.

Крім того, у рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

Також суд вважає помилковим доводи відповідача стосовно неможливості застосування п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», при підтверджені спеціального трудового стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, оскільки, як встановлено судом, підприємства, на яких зберігається первинна документація, на підставі якої позивачу були видані довідки про підтвердження наявного трудового стажу розміщені в районах проведення антитерористичної операції.

Відносно посилання відповідача на неможливість проведення перевірки підприємства, яким видано зазначені довідки, суд зазначає, що положенням ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить у залежність особу щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та призначення пенсії.

Інші доводи відповідача, які наведені у заперечені на позовну заяву судом також не приймаються до уваги, оскільки на переконання суду, Порядок, затверджений постановою КМУ № 637 від 12.08.1993, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, у зв'язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуація (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків ).

У жодному разі не можна дійти висновку, що метою цього Порядку є створення формальних перешкод для реалізації права особи на отримання пенсії. І хоча вимагаючи деякі документи (наприклад, уточнюючу довідку підприємства), органи Пенсійного фонду України переслідують в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, тим не менше органи Пенсійного фонду України, виконуючи свої повноваження повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно (ч.3 ст.2 КАС України) з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Жодного доказу на підтвердження законності своїх дій відповідач не надав.

Для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає необхідним визнати дії управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області стосовно відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 неправомірними та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області №721 від 02 жовтня 2017 року, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах, період роботи в «Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні» з 10 травня 1994 року по 31 березня 2002 рік, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області призначити йому пенсію відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту первинного звернення з 27 вересня 2017 року, в іншій частині позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області, а саме зарахувати до стажу роботи період роботи в «Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні» з 10 травня 1994 року по 31.10.2014 рік, відмовити..

У підсумку, враховуючи результат вирішення спору, розподіл судових витрат у справі необхідно здійснити за приписами ч.1 ст.94 КАС України, в якій зазначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області () на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640,00 гривень за сплачений судовий збір.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 6-11, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області №721 від 02 жовтня 2017 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах, період роботи в «Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні» з 10 травня 1994 року по 31 березня 2002 рік.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту первинного звернення з 27 вересня 2017 року.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області () на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640,00 (шістсот сорок) гривень за сплачений судовий збір.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Адміністративного апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: