Справа № 2-а-447/10/2401
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-447/10/2401
Головуючий у 1-й інстанції: Пилип'юк І.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області про перерахунок пенсії.

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2010 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано дії управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області щодо ненарахування та невиплати позивачеві підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 01 грудня 2010 року неправомірними;

зобовязано управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2, підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за періоди, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 01 грудня 2010 року з урахуванням проведених виплат;

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів у разі відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень статті 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у звязку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України Про соціальний захист дітей війнимає вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач не правомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія суддів погоджується з висновками суду, щодо наявності у відповідача обовязку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 01 грудня 2010 року, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права, вважаючи, що строк не пропущений в силу ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Проте, судом не враховано приписи ч.1 цієї ж статті, відповідно до якої необхідною передумовою виплати пенсіїї є її нарахування, і лише в такому випадку невиплачені з вини органів Пенсійного фонду пенсіїї підлягають стягненню без обмеження строку.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що законодавець визначив можливість суду першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі вирішувати одночасно і питання про поновлення строків, за наслідками якого суд, якщо не знайде підстав для його поновлення, залишає позов без розгляду, що в свою чергу не позбавляє особу права на повторне звернення до суду з аналогічними вимогами.

Колегія суддів приходить до висновку, що вимоги заявлені позивачем за межами строків звернення до адміністративного суду, слід залишити без розгляду.

Таким чином, враховуючи положення ст.11 та ч. 2 ст. 99 КАС України право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягає захисту за період з 13.06.2010 року по 01.12.2010 року.

Отже, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду по вимогам, які стосуються періоду починаючи з 01.01.2009 р. по 12.06.2010 р., суд першої інстанції мав би ще на стадії відкриття провадження у справі винести ухвалу про залишення адміністративного позову в цій частині без розгляду, та продовжувати розгляд справи по суті тільки щодо вимог, заявлених в межах шестимісячного строку.

Враховуючи, що про своє порушене право позивач мав відомості під час щомісячного отримання пенсії, то поважні причини пропуску звернення до суду за висновком колегії суддів відсутні, тому наслідки пропуску строку звернення до суду підлягають застосуванню.

У зв`язку з тим, що позивач звернувся до суду 13.12.2010 року, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги позивача за період з 01.01.2009 року по 12.06.2010 року залишити без розгляду, та позовні вимоги в частині стягнення суми на користь позивача залишити без задоволення, у зв'язку із невідповідністю способу захисту порушеного права.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Право позивача на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнине залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України Про соціальний захист дітей війни.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду на підставі пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Судові витрати підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до положень частини 3 статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області задовольнити частково .

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької про перерахунок пенсії, - скасувати < ОСОБА_3 > .

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області про перерахунок пенсії в частині, поданій поза межами шестимісячного строку на звернення до суду, передбаченого ст.99 КАС України, тобто за період з 01.01.2009 року по 12.06.2010 року, залишити без розгляду.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Вижницькому районі Чернівецької області щодо відмови в перерахунку виплаченого ОСОБА_2 підвищення до пенсії у вигляді державної соціальної допомоги дитині війни.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, 30% надбавку до пенсії, як дитині війни, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з урахуванням вимог частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування починаючи з 13.06.2010 року по 01.12.2010 року з урахуванням проведених виплат.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь позивача 1.70 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 212, 254 КАС України

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_3

< Список > ОСОБА_4

< Список >

< Список >