Справа № 808/920/17
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 рокусправа № 808/920/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 23 травня 2017 року),

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 11 січня 2017 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року

у справі №808/920/17

за позовом дочірнього підприємства «Газ Мелітополя» публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз»

до Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року дочірнє підприємство «Газ Мелітополя» публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» звернулося у Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 19 жовтня 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 6057922,50 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Мелітопольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області наполягає на вимогах та доводах апеляційної скарги.

Представник дочірнього підприємства «Газ Мелітополя» публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» у судовому засіданні заперечує проти вимог апеляційної скарги, зокрема з підстав, викладених у письмових запереченнях та просить апеляційну скаргу Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Мелітопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 16 вересня 2016 року №531 та направлення від 16 вересня 2016 року №464, проведено позапланову документальну виїзну перевірку дочірнього підприємства «Газ Мелітополя» публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість щодо правомірності визначення податкових зобовязань з податку на додану вартість у наданих уточнюючих декларацій з податку на додану вартість за період: жовтень - грудень 2015 року, січень - березень 2016 року від 21 червня 2016 року та за період січень, лютий 2016 року від 30 червня 2016 року, за результатами якої складно акт від 30 вересня 2016 року №1565/08-32-14-01/39825907 (а.с.12-26).

Перевіркою встановлено порушення пунктів 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 4846338,00 грн.

На підставі акту перевірки від 30 вересня 2016 року №1565/08-32-14-01/39825907, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19 жовтня 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 6057922,50 грн., у тому числі 4846338,00 грн. за податковими зобовязаннями та 1211584,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.11).

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 19 жовтня 2016 року № залишено без змін (а.с. 27-36, 57- 61).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням форми «Р» від 19 жовтня 2016 року №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до пункту 187.10 статті 187 Податкового кодексу України, платники податку, які постачають теплову енергію, газ природний (крім скрапленого), у тому числі надають послуги з його транспортування та постачання, надають послуги з водопостачання, водовідведення чи послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, обєднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобовязань та податкового кредиту за касовим методом.

Згідно з підпунктом 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобовязань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги звязку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що між дочірнім підприємством «Газ Мелітополя» публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» (ОСОБА_3) та публічним акціонерним товариством «Мелітопольгаз» (Газорозподільне підприємство) укладено договір на розподіл природного газу від 01 липня 2015 року №1 та №2, за умовами яких, Газорозподільне підприємство зобовязується надати ОСОБА_3 послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності обєктів ОСОБА_3 або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідності Сторін. ОСОБА_3, транспортування якого за цим Договором здійснює Газорозподільне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та установ та організацій, які фінансуються з державного і місцевих бюджетів, відповідно. Обсяг про транспортованого природного газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті ОСОБА_3, визначається в пунктах призначення за допомогою комерційних вузлів обліку. Обсяг про транспортованого природного газу за розрахунковий період для споживачів постачальника за регульованим тарифом визначається відповідно до договорів на постачання газу, укладених між ОСОБА_3, відповідним споживачем та Газорозподільним підприємством.

На підтвердження виконання умов договорів на розподіл природного газу від 01 липня 2015 року №1 та №2 позивачем надано рахунки на оплату послуг з транспортування та розподілу природного газу від 30 вересня 2015 року, 31 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 31 грудня 2015 року, 31 січня 2016 року, 29 лютого 2016 року, 31 березня 2016 року (а.с. 140-148).

Згідно з Кодексом газорозподільних систем, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494, комерційний вузол обліку - вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні обєму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку.

Оскільки рахунки на оплату, які виставляються Газорозподільним підприємством за надані послуги з розподілу природного газу і вартість яких визначається за приладами обліку, містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, то у відповідності до пункту 198.6 статті 198, пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України вони є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до складу податкового кредиту, без отримання податкової накладної.

Таким чином, право на включення сум сплаченого податку на додану вартість за договорами на розподіл природного газу від 01 липня 2015 року №1 та №2, укладеними з Газорозподільним підприємством, у позивача виникло в періоді оплати рахунків за послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку.

Між тим, як установлено судом першої інстанції, у періодах оплати послуг за договорами та виникнення у позивача права на податковий кредит Газорозподільне підприємство публічне акціонерне товариство «Мелітопольгаз» з незалежних від нього причин було позбавлено можливості зареєструвати в Єдиному реєстрі податкові накладні по операціям з розподілу газу за касовим методом. Зазначене сталося внаслідок некоректної роботи запровадженої контролюючим органом системи електронного адміністрування податку на додану вартість та несвоєчасного внесення Державною фіскальною службою України технічних змін до розрахунку реєстраційного ліміту на виконання вимог Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість (на виконання Закону України №643 від 16 липня 2015 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1177).

Крім того, листами від 07 вересня 2015 року №1857, 05 лютого 2016 року №212, 12 квітня 2016 року №№562, 563, від 21 квітня 2016 року №535, від 24 травня 2016 року №672 публічне акціонерне товариство «Мелітопольгаз» повідомляло податковий орган, що починаючи з 03 серпня 2015 року і на момент складення відповідних листів підприємство не може зареєструвати податкові накладні, у звязку із вступом в дію Закону України від 16 липня 2015 року №643, яким внесені зміни в порядок адміністрування та сплати податку на додану вартість, а саме «обнуляється» значення ліміту реєстрації, але не все, а лише та його частина, яка сформована за рахунок показників формули, затвердженої пунктом 200-1.3 Податкового кодексу України. Тобто, станом на 03 серпня 2015 року (і лише один раз в наслідок перерахунку) в значенні цієї суми зі всієї формули використані лише показники SНаклОтр+ SМитн- SНаклВид, що утворилися з 01 липня 2015 року. Тому, при складанні декларацій з податку на додану вартість, публічним акціонерним товариством «Мелітопольгаз» використовуються податкові накладні з датою їх утворення до 01 липня 2015 року, а у формули сума податку за отриманими платником такими податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, в супереч пункту 187.10 статті 187 Податкового кодексу України, не враховується (а.с.115, 117, 119, 121, 123).

Також судом установлено, що публічним акціонерним товариством «Мелітопольгаз» оскаржувалися у судовому порядку акти перевірок від 17 червня 2016 року №1069/08-32-12-01/05535 та від 06 червня 2016 року №1083/08-32-14-02/05535349, у висновках яких зазначено, що публічним акціонерним товариством «Мелітопольгаз», в порушення абзацу 11 пункту 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України несвоєчасно зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування, виписані у вересні, жовтні, листопаді, грудні 2015 року, січні, лютому, березні, квітні 2016 року.

Судовими рішеннями від 20 квітня 2017 року у справі №808/4130/16 та від 06 червня 2017 року у справі №808/3868/16 підтверджено, що неможливість зареєструвати податкові накладні не є наслідком винних дій публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз», а є недоліками в роботі системи електронного адміністрування податку на додану вартість. З боку публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» вчинені всі можливі і допустимі заходи для недопущення порушення законодавства при реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до розяснень Державної фіскальної служби України, які містяться у загальнодоступному ресурсі Державної фіскальної служби України «База податкових знань» (розділ 101.14 «Порядок формування податкового кредиту») у разі, якщо платником податку на додану вартість у періоді виникнення права на податковий кредит помилково не були включені до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі документів, які без отримання податкової накладної дають право на податковий кредит, то відповідно до статті 50 Податкового кодексу України такий платник податків може включити зазначені суми податку до податкового кредиту шляхом подання за звітний період, в якому виникло таке право, уточнюючого розрахунку (з урахуванням строків давності, передбачених статтею 102 Податкового кодексу України).

Не зважаючи на відсутність реєстрації податкових накладних, публічне акціонерне товариство «Мелітопольгаз» включило податкові зобовязання по операціям з надання послуг розподілу та транспортування природного газу до податкових декларацій за період з вересня 2015 року по березень 2016 року, на підставі чого дочірнім підприємством «Газ Мелітополя» публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз», відповідно до статті 50 Податкового кодексу України, до податкового органу подані уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період червень 2016 року від 21 червня 2016, а саме:

- вх. № за жовтень 2015 року до податкового кредиту віднесено суму податку на додану вартість 127,00 грн. по договору №2;

- вх. № за жовтень 2015 року до податкового кредиту віднесено загальну суму податку на додану вартість 130021,00 грн. (125880,28+4140,81) по договору №1, №2;

- вх. № за жовтень 2015 року до податкового кредиту віднесено загальну суму податку на додану вартість 417604,00 грн. (408592 + 9012) по договору №1, №2, за листопад 2015 року 873080,00 грн. (838017 + 35063) по договору №1, №2, за грудень 2015 року 420248,00 грн. (375732 + 44 516) по договору №1, №2;

- вх. № за грудень 2015 року до податкового кредиту віднесено загальну сум податку на додану вартість 870156,00 грн. (855976 + 14180) по договору №1, №2, за січень 2016 року 789321,00 грн. (789166 + 155) по договору №1,№2;

- вх. № за січень 2016 року до податкового кредиту віднесено загальну суму податку на додану вартість 975435,00 грн. (955725 + 19710) по договору №1, №2, за лютий 2016 року 219496,00 грн. по договору №1;

- вх. № за січень 2016 року до податкового кредиту віднесено загальну суму податку на додану вартість 388,00 грн. по договору №2, за лютий 2016 року 150462,00 грн. по договору №2.

З матеріалів справи вбачається, що дочірнє підприємство «Газ Мелітополя» публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» зверталося із запитом до Державної фіскальної служби України про надання індивідуальної податкової консультації, на який, листом від 14 листопада 2016 року №3932/10/08-01-12-01-10, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, надано відповідь, в якій, з посиланням на пункт 201.11 статті 201 Податкового кодексу України зазначено, якщо рахунок, що виставляється платнику податку за фактично надані послуги, вартість яких визначається за показниками приладів та податковий номер продавця, то такий рахунок для отримувача послуг може бути підставою для нарахування сум податку, що відносить до складу податкового кредиту без отримання податкової накладної. Враховуючи зазначене, якщо платником податку на додану вартість у періоді виникнення права на податковий кредит помилково не були включені до складу податкового кредиту, суми податку на додану вартість на підставі документів, які без отримання податкової накладної дають право на податковий кредит, то такий платник, зазначені суми податку, може включити до складу податкового кредиту шляхом подання за звітний податковий період, в якому виникло таке право, уточнюючого розрахунку (з урахуванням строків давності, передбачених статтею 102 Податкового кодексу України) (а.с. 62-63).

Крім того, Державною фіскальною службою України надано розяснення від 23 грудня 2016 року №40753/7/99-99-15-03-01-17 «Щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість», в якому підтверджено правомірність формування підприємствами, що застосовують касовий метод, податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі документів, визначених пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України, та включення сум податку до податкового кредиту шляхом подання за звітний період, в якому виникло таке право, уточнюючого розрахунку. Факт формування податкового кредиту отримувачем послуг, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, на підставі рахунку, виставленого постачальником таких послуг, не звільняє такого постачальника від обовязку зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену за операцією з постачання таких послуг. При цьому, після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такої податкової накладної сума податку на додану вартість, зазначена у ній, не може бути включена отримувачем послуг до складу податкового кредиту, оскільки податковий кредит за операцією з постачання (отримання) таких послуг уже було сформовано на підставі рахунку, виставленого постачальником послуг.

Отже необґрунтованими є посилання податкового органу на те, що у разі відсутності зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних підприємству-покупцю надано право віднесення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість відповідно показників приладів обліку, а у разі несвоєчасної реєстрації постачальником податкових накладних суми податку на додану вартість відносяться до податкового кредиту підприємствами-покупцями, які застосовують касовий метод, за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні, при умові не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дочірнім підприємством «Газ Мелітополя» публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз», як платником податку, що застосовує касовий метод, правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість на підставі документів, визначених пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України та правомірно включено суму податку до податкового кредиту шляхом подання за звітній період, в якому виникло таке право, уточнюючих розрахунків, а відтак позивачем дотриманні законні підстави формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України.

В свою чергу, відповідачем не доведено обґрунтованість та правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 19 жовтня 2016 року №, що є підставою для його скасування.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим