Справа № 607/930/16
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. м. Київ К/800/23097/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Єрьоміна А.В., Шведа Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Тернопільської обласної громадської організації «Асоціація жителів гуртожитків «Оберіг» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року у справі за позовом Тернопільської обласної громадської організації «Асоціація жителів гурт ожитків «Оберіг» до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи: Приватне підприємство «ТернопільКомСервіс», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ТОГО «Асоціація жителів гуртожитків «Оберіг» звернулася до суду з позовом до виконкому Тернопільської міськради, треті особи: ПП «ТернопільКомСервіс», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просила скасувати рішення виконкому Тернопільської міськради від 18 вересня 2013 року № 1019 «Про розгляд звернення ПП «ТернопільКомСервіс» з питань погодження виконаного перепланування приміщень будівлі гуртожитку за адресою вул. Текстильна, 2».

В обґрунтування позову зазначили, що перепланування приміщень будівлі гуртожитку за адресою вул. Текстильна, 2 мешканцями виконано самочинно, з порушенням вимог ДБН, а сам гуртожиток не є комунальним майном, відповідач не мав правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року, провадження у справі закрито.

У поданій касаційній скарзі ТОГО «Асоціація жителів гуртожитків «Оберіг» із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасувати зазначені судові рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

У зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням виконкому Тернопільської міськради від 18 вересня 2013 року № 1019 «Про розгляд звернення ПП «ТернопільКомСервіс» з питань погодження виконаного перепланування приміщень будівлі гуртожитку за адресою вул. Текстильна, 2», на підставі звернення ПП «ТернопільКомСервс», погоджено перепланування приміщень будівлі гуртожитку за адресою вул. Текстильна, 2, здійснене мешканцями даного гуртожитку, згідно з проектом відповідності діючим ДБН, санітарним та пожежним нормам виконаного перепланування, та доручено міській комісії з забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків розглянути можливість приватизації житлових приміщень у гуртожитку, вказаному в п. 1 даного рішення.

Закривши провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки, на думку судів, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з рішенням відповідача і власника вказаного гуртожитку про можливість приватизації житлових приміщень у гуртожитку.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вказує на передчасність зазначених висновків судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 зазначеного Кодексу).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з підпунктом 3 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, вказує на самочинність перепланування приміщень та порушення вимог ДБН.

Так, на думку позивача, перепланування приміщень будівлі гуртожитку здійснене з порушенням пункту 8.11 розділу 8 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», а тому виконком Тернопільської міськради не мав законних підстав для затвердження такого перепланування своїм рішенням.

З наведеного вбачається, що спір, який виник з приводу, на думку позивача, самочинного будівництва, є публічно-правовими, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних відносинах надані йому законодавством владні управлінські функції стосовно забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян.

Отже, висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, предметом якої є рішення суб'єкта владних повноважень про погодження перепланування приміщень, про те, що цей спір необхідно розглядати в порядку, визначеному Цивільно-процесуальним кодексом України, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Вказані обставини залишені апеляційним судом поза увагою, що дає підстави стверджувати про невідповідність рішення суду вимогам законності та обґрунтованості, які встановлені статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже є підставою для його скасування та направлення справи на новий розгляд у відповідності до вимог частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Тернопільської обласної громадської організації «Асоціація жителів гуртожитків «Оберіг» задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2016 року у справі № 607/930/16 скасувати.

Справу № 607/930/16 за позовом Тернопільської обласної громадської організації «Асоціація жителів гуртожитків «Оберіг» до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи: Приватне підприємство «ТернопільКомСервіс», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування рішення направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: