Справа № 389/2564/17
Суддя: Український В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 227/2564/17
Провадження № 2-а/389/154/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Українського В.В.

секретаря Данильчук Л.В.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кукуляк М.В.

представника третьої особи Жученя В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Знамянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Знамянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, в якому просить визнати дії щодо припинення виплати пенсії протиправними, зобов'язати поновити виплату пенсії на загальних підставах за місцем реєстрації позивача. Вимоги обґрунтував тим, що з 27 квітня 2013 року здобув право на отримання пенсії за віком, що підтвердив пенсійним посвідченням № НОМЕР_1. В зв'язку з початком антитерористичної операції за постійним місцем проживання позивача в м. Горлівка Донецької області, він змушений покинути своє місце проживання та переселитись на територію, підконтрольну Україні. Внаслідок складних умов життя та пошуку можливостей утримувати родину, позивач декілька разів переміщався всередині країни. У червні 2015 року ОСОБА_1 переїхав до с. Поселянівка Кіровоградської області та перевів пенсію за місцем свого проживання та отримував пенсію як внутрішньо переміщена особа. Також, у 2015 році позивач придбав будинок в с. Поселянівка Кіровоградської області та змінив місце реєстрації з м. Горлівка Донецької області на с. Поселянівка. Після зміни місця реєстрації позивач звернувся до Знамянського об'єднаного УПФУ Олександрівське відділення та надав копію свого паспорта із новим місцем реєстрації. Позивача знято з обліку як внутрішньо переміщену особу та з липня 2016 року по липень 2017 року пенсія сплачувалася щомісяця шляхом перерахунку на картку для отримання платежів. 4 серпня 2017 року позивачу надійшов лист від відповідача щодо умов подальшого отримання пенсії: відкриття рахунку в Ощадбанку та отримання довідки ВПО. ОСОБА_1 не бажає знов отримувати статус ВПО, тому з серпня 2017 року йому припинено виплату пенсії. На письмові звернення позивача він отримав відмову в поновленні його порушених прав, з підстав відсутності пенсійної справи в паперовому вигляді, яку неможливо отримати від території, яка не підконтрольна Україні. В зв'язку з тим, що позивач має постійне місце проживання в с. Поселянівка Кіровоградської області з липня 2016 року, вважає він має право на отримання пенсії на загальних підставах, без застосування до нього законодавства , яке регулює виплату пенсії внутрішньо переміщеним особам.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та просить відмовити.

Представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в судовому засіданні підтримав вимоги позову та вваж є, що діями відповідача порушені конституційні права позивача на соціальний захист у старості.

Вислухавши пояснення всіх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. 1ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Судом встановлено, що позивач з 2013 року здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 виданим 21.06.2013 (а.с.17). Відповідно до відмітки місця проживання в паспорті позивача зазначено, що з 14 червня 2016 року місце його проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ та отримував пенсію по липень 2017 року , що не заперечується сторонами.

Листом Знамянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомлено позивача, що йому необхідно надати до управління довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так як виплата пенсії здійснюється за даними електронної пенсійної справи. Підставою для виплати пенсії в іншому випадку є паперова пенсійна справа, яку неможливо отримати із пенсійного фонду на території, яка не контролюється Україною.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Стаття 5 Закону визначає, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом.

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено із заперечень відповідача, виплата пенсії позивача зупинена у зв'язку з тим, що йому необхідно надати до управління довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв'язку з відсутністю в управлінні паперової пенсійної справи позивача.

Згідно п.1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації). Особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) (п.2.9).

Суд зауважує, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

Між тим, відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону стала підставою для припинення позивачу виплати пенсії.

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 07.10.2009 в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті1,3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач припинив виплату позивачу його пенсії за відсутності на те підстав, передбачених Законом, оскільки припинення виплати пенсії особі у зв'язку відсутністю довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не відноситься до законодавчо визначених підстав припинення виплати пенсії та суперечить приписам Конституції України.

Крім того, всупереч ст. 49 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідачем у незаконний спосіб припинено виплату пенсії, а саме не надано відповідного рішення про підстави припинення виплати пенсії позивачу.

Крім того, відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.163-165 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Знамянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Знам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на загальних підставах за місцем реєстрації з моменту припинення виплат - з 01.08.2017 року.

Стягнути зі Знамянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі у 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду

Кіровоградської області В.В.Український