Справа № 812/1100/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Петросян К.Є.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року справа №812/1100/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Ястребової Л.В., Компанієць І.Д., за участю секретаря судового засідання: Чернявської К.Г., представника відповідача - Горбенка Є.С., діючого за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року по справі № 812/1100/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2017 ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі-відповідач, ГУНП в Луганській області) з уточненими вимогами про:

- визнання протиправними дії відповідача в частині не зарахування позивачу в наказі № 482 о/с від 25.07.2016 № 482 о/с про звільнення ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) до календарної вислуги років (18 років 11 місяців 16 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції (4 роки та 12 днів);

- зобов'язання відповідача обчислити позивачу вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внести зміни до наказу № 482 о/с від 25.07.2016 №482 о/с про звільнення ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) з зарахуванням йому до вислуги років (18 років 11 місяців 16 днів), на пільгових умовах час участі в антитерористичній операції (4 роки та 12 днів);

- зобов'язати відповідача оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» (арк. справи 78-81).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно наказу ГУНП в Луганській області від 25.07.2016 № 482 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», підполковника поліції ОСОБА_3, заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП в Луганській області було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) з 28.07.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 16 днів без врахування до неї часу участі в антитерористичній операції (4 роки та 12 днів) у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року року адміністративний позов задоволений частково, зобов'язано відповідача обчислити вислугу років ОСОБА_3 з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внести зміни до наказу № 482 о/с від 25.07.2016 №482 о/с про звільнення ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) із зарахуванням йому до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції (арк. справи 94-97).

Не погодившись постановою суду першої інстанції в частині позовних вимог відповідач (далі - апелянт) звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначивши на тому, що позивач про порушення своїх прав дізнався ще з дня отримання наказу про звільнення, а до суду звернувся лише 31 липня 2017 рок, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 99 КАС України для звернення до суду, а тому у відповідності до статті 100 КАС України адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Крім цього апелянт зазначив, що позивачу необхідно ототожнювати два поняття «календарна вислуга років» та «вислуга років», оскільки вислуга років на пільгових умовах зараховується для розрахунку розміру пенсії лише у разі призначення пенсії за п. «а» ст. 12 Закону № 2262, при цьому календарна вислуга років повинна відповідати періодам, зазначеним в цьому пункті, а календарна вислуга років на день звільнення складала 18 років 11 місяців 16 днів, тому у позивача відсутнє право на призначення пенсії за п. «а» ст. 12 Закону № 2262 (арк. справи 110-114).

До того ж апелянт надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких зауважив, що на час прийняття наказу про звільнення не було законодавчих підстав для зазначення в ньому як то передбачає Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затверджений наказом МВС від 23.11.2016 року № 1235 вислуги років для призначення пенсії, у тому числі на пільгових умовах. З урахуванням чого в наказ включена лише календарна вислуга років з урахуванням (календарної) участі в антитерористичній операції.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги просив скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляну на наступне.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1, у період з 11.08.1997 року по 06.11.2015 року позивач проходив службу в органах МВС, а з 07.11.2015 року по 28.07.2016 року - в Національній поліції України, звідки і був звільнений за власним бажанням.

При цьому з цього строку служби, у період з 22.07.2014 року по 28.07.2016 рік брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області, що підтверджується довідкою № А-8512 від 18.05.2017 року (арк. справи 8).

Згідно наказу ГУНП в Луганській області від 25.07.2016 № 482 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», підполковника поліції ОСОБА_3, заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП в Луганській області було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) з 28.07.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 16 днів (арк. справи 6).

При цьому позивач не погоджується з не включенням до наказу про звільнення час його участі в антитерористичній операції (6 років та 18 днів) у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року (1 місяць за три), тому вважає, що до вислуги років для призначення пенсії йому потрібно зарахувати ще 4 роки та 12 днів участі в АТО.

Таким чином, з урахуванням викладеного, вважає, що його вислуга років на день звільнення повинна складати 22 роки 11 місяців 28 днів.

З даного приводу позивач звертався 19.05.2017 до ГУНП в Луганській області із відповідною заявою. Одночасно ОСОБА_3 направлено на адресу відповідача заяву про призначення пенсії за вислугу років із проханням подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення йому пенсії за вислугою років (а.с. 12-13).

Проте на заяву він отримав відповідь від 12.06.2017 № 2120/111/19-2017, якою ОСОБА_3 відмовлено в зарахуванні до вислуги років на пільгових умовах час участі в АТО та відповідно в оформленні та поданні необхідних документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку із відсутністю календарної вислуги років (арк. справи 9-10, 11).

Як вказувалось раніше судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції зобов'язав відповідача обчислити вислугу років ОСОБА_3 з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внести зміни до наказу № 482 о/с від 25.07.2016 №482 о/с про звільнення ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) із зарахуванням йому до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 2262) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до пункту «б» статті 1-2 Закону № 2262 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону серед інших мають звільнені зі служби: особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

При цьому згідно пункту «а» статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;

Пунктом пункту «б» частини 1 статті 17 Закону № 2262 визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

В силу положень статті 17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці:

участь у бойових діях у воєнний час;

час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

час виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року;

таємно;

час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;

час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону № 2262 зараховується на пільгових умовах до вислуги років один місяць служби за три місяці за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції,

Відповідно до довідки ГУНП в Луганській області від 18.05.2017 № А-8512, ОСОБА_3 дійсно в період з 22.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 28.07.2016 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (а.с. 8). Підстава: накази першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 13.08.2016 № 226 дск (а.с. 37-48).

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_5 з 11.09.1997 по 06.11.2015 проходив службу в ОВС України, а з 07.11.2015 по 28.07.2016 - в Національній поліції України, звідки й був звільнений відповідно до наказу від 28.07.2016 № 482 о/с, та в період з 22.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 28.07.2016 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, йому до вислуги років повинен зараховуватись період участі в антитерористичній операції на пільгових умовах в порядку Закону України № 2262, з урахуванням положень постанови КМУ від 17.07.1992 № 393.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем вислуга років ОСОБА_3 обчислена без урахування часу участі позивача в АТО, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності зобов'язання ГУНП в Луганській області внести відповідні зміни до наказу від 25.07.2017 № 482 о/с про звільнення ОСОБА_3 із зарахуванням йому до вислуги років на пільгових умовах часу участі в АТО.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В іншій частині постанова суду першої інстанції не оскаржувалась.

Згідно ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області - залишено без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року по справі № 812/1100/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про зобов'язання вчинити певні дії - залишено без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 14 грудня 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 19 грудня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць