Справа № 448/1440/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдигий унікальний номер 448/1440/17
Провадження № 2-а/448/134/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06.11.2017 рокуМостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі Романченко І.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача 06.11.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2 - відповідач у справі, 02.11.2017року о 17.46 год. був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Нижанковичі» Мостиського прикордонного загону на напрямку 470 прикордонного знаку на відстані 250 метрів до лінії державного кордону України, на ділянці відділу прикордонної служби «Нижанковичі» Мостиського прикордонного загону, що на території Старосамбірського району Львівської області за спробу незаконного поза пунктом пропуску перетину державного кордону з України до Республіки Польща спільно з громадянином Республіки Ірак ОСОБА_8

Зазначає, що за результатами з'ясування обставин даного правопорушення було встановлено, що відповідач потрапив на територію України законним шляхом 21.10.2017року через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Київ (Жуляни)». В своєму поясненні відповідач вказував, що з метою покращення умов життя та працевлаштування мав намір незаконно потрапити на територію ЄС, а саме в Німеччину, де на даний час проживають його родичі. Однак, знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Стверджує, що підставами вважати, що відповідач і в подальшому буде ухилятися від самостійного виїзду за межі України і спробує повторно незаконно перетнути ДКУ є: відсутність можливості самостійного повернення на Батьківщину у зв'язку із нестачею коштів; відсутність законних підстав, які дають право перебувати на території України; відсутність на території України родинних зв'язків, відкритий намір потрапити в країни Західної Європи незаконним шляхом.

З огляду на вищенаведене, просить суд примусово видворити відповідача за межі території України та затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, подав до суду клопотання, в якому просить затримати відповідача та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.7 ст.183-7 КАС України.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечив щодо його примусового видворення за межі України, з тих підстав, що він на даний час він знаходиться на території України законно на підставі діючої візи дійсної до 07.01.2018року, в подальшому має намір самостійно повернутися на Батьківщину тому просить суд примусово його не видворяти.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

У відповідності до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель АДРЕСА_1, - відповідач у справі, потрапив на територію України законним шляхом, а саме 21.10.2017року через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Київ (Жуляни)» на підставі закордонного паспорта громадянина Республіки Ірак НОМЕР_1 з наявною візою дійсною до 07.01.2018року на строк перебування 90 днів з метою навчання у Таврійському Університеті в м.Києві.

В подальшому, 02.11.2017року о 17.46 год. був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Нижанковичі» Мостиського прикордонного загону на напрямку 470 прикордонного знаку на відстані 250 метрів до лінії державного кордону України, на ділянці відділу прикордонної служби «Нижанковичі» Мостиського прикордонного загону, що на території Старосамбірського району Львівської області за спробу незаконного поза пунктом пропуску перетину державного кордону з України до Республіки Польща спільно з громадянином Республіки Ірак ОСОБА_8

Як вбачається із протоколу затримання від 02.11.2017року відповідач був затриманий 02.11.2017року о 17.46 год. на термін до 3-х діб з метою з'ясування обставин правопорушення та встановлення особи, у зв'язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП., та звільнений 05.11.2017року о 17.46 год.

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 06.11.2017року відповідача за вищевказане діяння визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 гривень.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 02.11.2017 року; копією постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 06.11.2017року; копією паспорта громадянина Республіки Ірак НОМЕР_1; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 02.11.2017 р., та іншими матеріалами справи.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч.1 ст.183-7 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Враховуючи вищенаведені правові положення ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та не виконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Разом із цим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний перебуває на території України на підставі візи дійсної до 07.01.2018року, тобто на законних підставах.

Так, відповідно до п.12 ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засаді змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

З огляду на наведене, враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач перебуває на території України на законних підставах, та беручи до уваги, що позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували об'єктивні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься в подальшому від самостійного та добровільного виконання рішення про повернення за межі території України, суд вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави, передбачені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", для примусового видворення відповідача за межі України.

Керуючись ст.ст.26, 30, 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158 - 163, 183-7, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду (м. Львів, вул. Саксаганського, 13) через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова набрала законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус