Справа № 804/6714/17
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 р. Справа № 804/6714/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.,
при секретарі Виноградовій Т.В.,
представника позивача Доколенка В.М.,
представників відповідача Шадир З.Д., Шахновського М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр "Раївський" до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, надали суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначили, що перевищення строку повернення валютної виручки потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Оскільки розподільчі рахунки, відкриті позивачем в банківських установах, виконують суто технічну функцію, то датою надходження коштів в іноземній валюті є дата зарахування іноземної валюти та гривневого еквіваленту, одержаного внаслідок обов'язкового продажу іноземної валюти, на поточні рахунки резидента. Таким чином, на думку відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та скасуванню не підлягає. Щодо доводів позивача про необхідність збільшення граничних термінів надходження виручки від нерезидента з 90 днів до 120 календарних днів, представники відповідача зазначили, що застосуванню підлягає постанова Правління НБУ, яка діяла на час оформлення вантажної митної декларації. Враховуючи ту обставину, що в спірній ситуації ВМД була оформлена 11.03.2016 року, застосуванню підлягає постанова Правління НБУ №140 від 03.03.2016 року, яка передбачала граничний 90-денний строк надходження валютної виручки.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу від 24.05.2017 року №2736-п та направлення від 24.05.2017 року №8492, згідно з підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на підставі отриманих повідомлень уповноваженого банку ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 02.06.2016 року №5/26-2469, від 04.07.2016 року №5/26-3100, від 06.01.2017 року №26-42 щодо виявлених фактів порушення валютного законодавства України та листа ТОВ «Агроцентр «Раївський» від 24.04.2017 року №24/04 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Агроцентр «Раївський» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 12.01.2016 року №АС-120116-1 за період з 12.01.2016 року по 19.05.2017 року, від 27.01.2015 року №АС2701/02-15 за період з 04.08.2015 року по 19.05.2017 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України.
За результатами перевірки складено акт від 08.06.2017 року №5981/04-36-14-06/34359005 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агроцентр «Раївський» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 12.01.2016 року №АС-120116-1 за період з 12.01.2016 року по 19.05.2017 року, від 27.01.2015 року №АС2701/02-15 за період з 04.08.2015 року по 19.05.2017 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України» (а.с.7-19).
Актом перевірки встановлено порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
З акту перевірки відомо, що сума пені, визначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, застосована до позивача через несвоєчасне повернення валютної виручки від нерезидента ТОВ «Брест-трави» згідно з договором від 12.01.2016 року №АС-120116-1.
На виконання договору №АС-120116-1 від 12.01.2016 року ТОВ «Агроцентр «Раївський» відвантажено нерезиденту товар партіями.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає на наявність порушення, допущеного відповідачем під час обчислення суми пені у зв'язку з порушенням банком терміну продажу валюти та обчисленням ГУ ДФС у Дніпропетровській області пені з дати зарахування коштів на поточний рахунок позивача, а не з дати отримання коштів на розподільчий рахунок ТОВ «Агроцентр «Раївський».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг.
Згідно з частиною 4 статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Пунктом 2 постанови Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» N 354 від 03.06.2015 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, установлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками.
Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.
Уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 "Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання" (далі - розподільчий рахунок).
Уповноважений банк зобов'язаний здійснити обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті відповідно до вимог цього пункту: без доручення клієнта; виключно наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.
Аналогічна норма закріплена в пункті 2 постанови Національного банку України №342 від 07.06.2016 року, де визначено, що уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання».
Уповноважений банк зобов'язаний здійснити обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті відповідно до вимог цього пункту: без доручення клієнта; виключно наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.
За змістом пункту 1.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 (далі - Інструкція №492), клієнти мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору, крім випадків, якщо банк не має змоги прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.
Юридичні особи-резиденти, відокремлені підрозділи юридичних осіб-резидентів, нерезиденти-інвестори, іноземні представництва мають право відкривати рахунки для забезпечення своєї господарської діяльності.
Відповідно до пункту 5.2 Інструкції №492 поточний рахунок в іноземній валюті відкривається суб'єкту господарювання для зберігання грошей і проведення розрахунків у межах законодавства України в безготівковій та готівковій іноземній валюті, для здійснення поточних операцій, визначених законодавством України, для здійснення інвестицій за кордон, розрахунків за купівлю-продаж облігацій зовнішньої державної позики України, для зарахування, використання і погашення кредитів (позик, фінансової допомоги) в іноземній валюті, для надходження іноземних інвестицій в Україну відповідно до законодавства України, а також для проведення операцій, передбачених генеральною ліцензією Національного банку на здійснення валютних операцій.
Згідно з пунктом 5.3 Інструкції №492, на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб-резидентів кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами), зараховуються через розподільчі рахунки.
Згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкцією про його застосування, що затверджені постановою Правління НБУ від 17.06.2004 року №280, розподільчий рахунок є балансовим банківським рахунком IV порядку рахунків класу 2 «Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання» (2603). Цей рахунок відкривається персонально кожному клієнтові та застосовується для обліку коштів, що підлягають розподілу або додатковому контролю, у тому числі в іноземній валюті, призначеній для обов'язкового продажу.
Розподільчий рахунок є транзитним та використовується банком для обліку платежів на якийсь час до перерахування їх за призначенням згідно з нормативно-правовими актами або договорами (пункт 4 Інструкції №280).
Режим роботи такого рахунка для клієнта банку обмежений: про зарахування іноземної валюти та її списання з такого рахунка клієнт дізнається з відповідних виписок банку, при цьому самостійно розпоряджатися грошима не може. Проте іноземна валюта, зарахована на розподільчий рахунок, належить клієнтові, на користь якого вона зарахована.
Отже, юридичні особи мають право відкривати в банках як поточні рахунки у національній валюті, так і рахунки для здійснення зовнішньоекономічної діяльності та зарахування на них коштів в іноземній валюті.
При цьому датою зарахування валютної виручки вважається дата її надходження на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі із застосуванням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України та не може вважатись первинним надходженням виручки за зовнішньоекономічним контрактом.
Судом встановлено та представником відповідача у судовому засіданні підтверджено, що під час розрахунку сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, ГУ ДФС у Дніпропетровській області включено періоди, коли грошові кошти нерезидента надійшли на розподільчий рахунок підприємства, відкритий в уповноваженому банку, що суперечить зазначеним вище положенням законодавства України.
Статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Таким чином, як встановленому в судовому засіданні виручка в іноземній валюті надходила на розподільчий рахунок позивача у банку, тобто на територію України. Ввисновки відповідача про порушення термінів надходження валютної виручки складені через несвоєчасний продаж банком валюти, що виключає можливість застосування до позивача санкцій за статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за дні несвоєчасного здійснення банком продажу валюти.
Судом здійснено розрахунок пені, неправомірно нарахованої позивачу за спірні періоди, та встановлені наступні суми пені, нараховані оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, які підлягають скасуванню судом, а саме:
В позовній заяві позивач також зазначає, що не погоджується з розрахунком пені, наведеної у додатку №2 до акту перевірки, нарахованої на суму заборгованості 213000 евро (період нарахування з 10.06.2016 року по 15.06.2016 року) у розмірі 3844,44 евро, що у еквіваленті до гривні становить 109028,47 грн.
Пунктом 2.2. розділу 2 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними та імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України 24.03.1999 року №136, встановлено, що відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після оформлення митної декларації або підписання акта, розрахунку (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг.
В судовому засіданні встановлено, що вантажна митна декларація за спірною операцією була оформлена 11.03.2016 року (а.с.20).
На даний час була чинна постанова Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03.03.2016 року №140, яка установлювала, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
Таким чином, в зазначеній ситуації дії відповідача щодо нарахування пені в розмірі 109028,47 грн. є правомірними.
В судовому засіданні представник позивача визнав безпідставність позовних вимог в цій частині.
Згідно з частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до суду та прийняття рішення у справі, суд присуджує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області, документально підтверджені судові витрати згідно з платіжним дорученням від 12.10.2017 року №2571 в сумі 4925,35 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 219,95 грн.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроцентр «Раївський» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроцентр «Раївський» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 219 гривень 95 копійок.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 18 грудня 2017 року.

Суддя М.В. Бондар