Справа № 219/5168/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Любчик О.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року справа №219/5168/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Болотюк О.Л., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2017 року № 219/5168/17 за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бахмутський об`єднаний міський військовий комісаріат про визнання дій щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із позовом про:

- визнання рішення управління про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком неправомірними;

- зобов`язання управління прийняти нове рішення, яким призначити дострокову пенсії за віком позивачу з моменту звернення за таким призначенням до управління (а.с. 2-8).

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2017 у задоволені адміністративного позову відмовлено у повному обсязі (а.с. 77-80).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2017 року у справі № 219/5168/17 та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначила, що оскільки вона має статус учасника бойових та раніше була працівником Збройних сил України, вважає, що має право на призначення дострокової пенсії, що передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників анти терористичної операції» (а.с. 89-93).

Позивач та представник позивача в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просили суд її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала у військовій частині НОМЕР_1 з 15 жовтня 2001 року кухарем їдальні 3 розряду, з 25 вересня 2007 року інженером-технологом продовольчої та речової служби тилу, з 01 листопада 2008 року діловодом відділу матеріально-технічного забезпечення та 31 грудня 2015 року звільнена із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України (реорганізація військової частини). Має загальний страховий стаж більше 20 років, що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_2 (а.с. 19, 38-40).

Відповідно до посвідчення НОМЕР_3 від 15 жовтня 2015 року позивач є учасником бойових дій (а.с.18).

Позивач в період з 16 квітня 2014 року по 10 серпня 2014 року, з 05 вересня 2014 року по 21 червня 2015 року, з 07 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, що підтверджено довідкою Бахмутського об`єднаного міського військового комісаріату №47 від 14 квітня 2017 року та довідкою командиру військової частини НОМЕР_1 №4113 від 31 грудня 2015 року (а.с. 13, 17).

Як встановлено з рішення відповідача №16 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку від 24 березня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою №1463 від 20 березня 2017 року про призначення дострокової пенсії за віком згідно абзацу шостого пункту 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надавши ксерокопію паспорту та ІНН, трудову книжку, свідоцтво про навчання, довідку про безпосередню участь особи в АТО, ксерокопію посвідчення учасника бойових дій.

За результатами її розгляду відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки вона не надала довідку військового комісаріату про період (періоди) участі у бойових діях та позивач не є військовослужбовцем, особою начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також тією особою, яка стала інвалідом внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків) (а.с.16).

Не погодившись із відмовою у призначенні дострокової пенсії позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на призначення дострокової пенсії за віком на умовах, передбачених абзацем шостим пункту 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не є військовослужбовцем, військовозобов`язаною та особою з числа резервістів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, інваліда війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, інваліда війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Як зазначено у ст. 5 Закону України «Про Збройні Сили України» особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Трудові відносини працівників Збройних Сил України регулюються законодавством про працю.

Відповідно до частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обв`язок і військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач є військовослужбовцем, військовозобов`язаною або особою з числа резервістів, її праця у військовій частині носить цивільний характер та не може прирівнюватись до осіб, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не має права на призначення дострокової пенсії за віком на умовах, передбачених абзацем шостим пункту 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання апелянта на Постанову Кабінету Міністрів України №607 від 12 листопада 2014 року «Про затвердження структури військового резерву людських ресурсів» стосовно того, що позивач є резервістом, оскільки у даному нормативному акті мова йде про структуру військового резерву людських ресурсів Збройних Сил України.

Апелянт вважає, що вона відноситься до осіб, передбачених п.3 ч.1 Постанови КМУ від 12.11.2014 року № 607, тобто до громадян та громадських об`єднань, які на добровільних засадах займаються діяльністю щодо підтримання обороноздатності держави.

Суд апеляційної інстанції критично розцінює зазначене посилання позивача, оскільки вона не є особою яка на добровільних засадах здійснювала свої трудові обов`язки. Крім того, вона також не відноситься до осіб, які можуть бути залучені для комплектування Збройних сил та інших військових формувань в особливий період , оскільки не відноситься до громадян, які не мають вікових та фізичних обмежень щодо призову на військову службу.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2017 року № 219/5168/17 за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бахмутський об`єднаний міський військовий комісаріат про визнання дій щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 13 грудня 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 18 грудня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г. Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова