Справа № 212/3088/17(2-а/212/136/17)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2017 рокусправа № 212/3088/17(2-а/212/136/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Лукманової О.М. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції України в місті Дніпрі на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.09.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_2, в якому він просив:

- скасувати постанову серії ЕАА №100199 від 17.05.2017 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором УПП в м. Дніпро капітаном поліції ОСОБА_3 за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510.00 грн.;

- закрити провадження в адміністративній справі за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.09.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 100199 від 17 травня 2017 року винесену інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_3 про накладення на Позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно Позивача за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрито.

Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції України в місті Дніпрі, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.05.2017 року Інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_2 було прийнято постанову серії ЕАА №100199 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на Позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови, Позивач керуючи транспортним засобом здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.8., чим порушив п.17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, Позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії із зупинки транспортного засобу були вчинені Позивачем в стані крайньої необхідності, інших доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що він не порушував ПДР України, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, відповідачем суду не надано, у звязку з чим вчиненні позивачем дії не є адміністративним правопорушенням.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних правових норм вказує на те, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів,

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення та встановити вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення та як наслідок можливість її притягнення до адміністративної відповідальності.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення Позивача до відповідальності було виявлення працівниками Національної поліції України порушення ним правил дорожнього руху, а саме здійснення зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Тобто, в даному випадку Відповідачем було встановлено факт скоєння Позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого підпадають під дію ст.122 та за скоєння якої передбачена адміністративна відповідальність.

Між тим, як вбачається з пояснень Позивача, зупинка транспортного засобу була вимушеною з огляду на технічну несправність його автомобіля.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 17 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза заподіяння шкоди інтересам суспільства.

Поряд з вказаним, необхідно зазначити, що дія, яка підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, але вчинена у стані крайньої необхідності має бути належним чином підтверджена та обґрунтована, особою яка її вчинила.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи результатів діагностики транспортного засобу Toyota Camry АЕ2677СВ від 17.05.2017 року, складеної ФОП ОСОБА_4, основним видом економічної діяльності згідно даних виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, після проведення діагностики вказаного автомобіля виявлені несправності, які виключають безпечну експлуатацію даного автомобіля і вимагає евакуацію для ремонту на станцію технічного обслуговування. Звіт діагностики показав несправність гальмової системи и несправність електронної системи двигуна.

Отже, транспортний засіб Позивача, в момент його зупинки, був у несправному стані, яке зумовлювало неможливість його безпечної експлуатації, що в свою чергу свідчить про наявність в його діях характеру крайньої необхідності.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода та небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

Таким чином, виходячи з зазначеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що Позивач в даному випадку діяв в стані крайньої необхідності, яка була підтверджена належним чином, що в свою чергу зумовлює відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.09.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції України в місті Дніпрі залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.09.2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: І.Ю. Богданенко