Справа № 2а/0270/3560/11
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2011-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/3560/11 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Р.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Білоуса О.В. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малінад" до Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання бездіяльності протиправною , -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Малінад" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом щодо визнання відмови Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції в реєстрації позивача як платника податку на додану вартість протиправною та зобовязання відповідача провести вказану реєстрацію.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.09.2011 року вказаний адміністративний позов ТОВ "Малінад" було задоволено частково, визнано протиправною відмову Хмельницької ОДПІ в реєстрації позивача як платника податку на додану вартість. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду та прийняти нове рішення.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу на рішення у справі в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором Літинської районної державної адміністрації 01.03.2011 року була проведена державна реєстрація ТОВ "Малінад", що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії А01 № 108951.

02.03.2011 року позивач був взятий на облік у Хмільницькій ОДПІ за № 6579, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 03.03.2011 р. № 753.

10.06.2011 року позивач звернувся до відповідача із відповідною реєстраційною заявою платника податку на додану вартість.

Листом № 1360 від 24.06.2011 року Літинське відділення Хмільницької ОДПІ на підставі положень п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України відмовило в реєстрації ТОВ "Малінад" як платника ПДВ. Зокрема, відповідач посилався на факт відсутності позивача за місцем його реєстрації, аргументувавши даний висновок довідкою про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків, яка надана відділом ПМ Козятинської ОДПІ.

В ході розгляду даної справи судом першої інстанції було витребувано у Хмільницької ОДПІ належним чином завірену копію вказаної довідки відділу ПМ Козятинської ОДПІ про встановлення фактичного місцезнаходження платника податку ТОВ "Малінад" та оглянуто її.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Малінад" та визнаючи відмову Хмельницької ОДПІ в проведенні реєстрації платника ПДВ протиправною, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи на разі є достатні дані, що вказують на місцезнаходження позивача, при цьому в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відсутні будь-які записи про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з правовою позицією суду першої інстанції у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

В силу положень ст. 180 Податкового кодексу України платником податку на додану вартість, окрім іншого, є особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу та особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник вказаного податку.

Вимоги щодо реєстрації осіб як платників податку визначенні статтею 181 Податкового кодексу України.

Порядок же добровільної реєстрації платників податку на додану вартість чітко визначений у статті 182 Податкового кодексу України.

Зокрема, відповідно до п.п. 182.1. вказаної статті, якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми та обсяги постачання товарів/послуг іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становлять не менше 50 відсотків загального обсягу постачання, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

Таким чином, аналіз наведених правових норм свідчить про те, що законодавець на разі передбачає як добровільну, так і обов'язкову реєстрацію платником податку на додану вартість.

Відповідно до розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України розроблено спеціальне Положення, яке визначає порядок реєстрації платників податку на додану вартість - Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 р. № 978, зареєстроване у Мінюсті України 29.12.2010 р. за №1400/18695 (надалі - Положення).

У свою чергу, зміст п.2 розділу ІІІ вказаного Положення передбачає, що платником ПДВ можуть бути зареєстровані особи, визначені у пункті 4 розділу I цього Положення та які відповідають вимогам пункту 5 розділу I цього Положення.

Тобто, в даному випадку для реєстрації платником ПДВ особа повинна перебувати на обліку в податковому органі за місцезнаходженням або місцем проживання відповідно до Порядку обліку.

В свою чергу п. 5 розділу ІІІ даного Положення зазначає, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника ПДВ, подає до податкового органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву платника податку на додану вартість за формою №1-ПДВ. При цьому згідно п. 9 розділу ІІІ вищенаведеного Положення при реєстрації платника ПДВ обов'язково проводиться перевірка його реєстраційних даних з Єдиного банку даних про платників податку - юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб. Дані реєстраційної заяви мають бути достовірними та відповідати відомостям Єдиного державного реєстру. З метою перевірки достовірності даних про заявника податковий орган може звернутись до державного реєстратора за отриманням витягу з Єдиного державного реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач добровільно подав заяву про реєстрацію його, як платника ПДВ.

Підстави для відмови в реєстрації особи як платника ПДВ чітко визначенні п. 11 Положення, аналізуючи який з огляду на предмет розгляду даної справи вбачається, що єдиним доказом факту відсутності юридичної особи за її місцезнаходженням є наявний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Разом з тим, як було встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та поясненнями представника відповідача, податковий орган до державного реєстратора з приводу отримання витягу з Єдиного державного реєстру не звертався. Жодних доказів в спростування вказаної обставини скаржником в ході апеляційного розгляду даної справи надано не було.

Оглядом у судовому засіданні наявних у матеріалах справи протоколу зборів учасників ТОВ "Малінад" № 1 від 24.02.2011 р., п.3.2 Статуту ТОВ "Малінад", свідоцтва про державну реєстрацію серії А01 №108951 від 01.03.2011 р., довідки з ЄДРПОУ серії АБ №161704 від 01.03.2011 р., довідки про взяття на облік платника податків № 753 від 03.03.2011 р., реєстраційної заяву платника податку на додану вартість від 10.06.2011 р., витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, судова колегія апеляційної інстанції встановила той факт, що адреса місцезнаходження позивача визначена, як Вінницька область, Літинський район, с. Селище, вул. Леніна, 37.

Натомість відповідачем - Хмельницькою ОДПІ ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не було надано доказів того, що позивач не підпадає під означення платника податку згідно з пунктом 2 цього Положення, а також не встановлено обставин, визначених у пункті 11 названого Положення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не було доведено правомірність відмови позивачу у реєстрації його як платника податку на додану вартість, а суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку у звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 198 та ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 27.09.2011 року ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у звязку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.09.2011 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст. 212 та 254 КАС України.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

секретар