Справа № 739/1593/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 739/1593/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив зобов'язати здійснити перерахунок пенсії, призначеної позивачу з 05 червня 2010 року у розмірі 80% заробітної плати, з урахуванням раніше виплачених сум, з включенням до розрахунку заробітної плати нарахованих та виплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та грошової допомоги, виплаченої у зв'язку з виходом на пенсію у розмірі 10 посадових окладів; здійснити вказаний перерахунок з дня призначення пенсії, тобто з 05 червня 2010 року.

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій останній просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 05 червня 2010 року Управлінням Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області, правонаступником якого є відповідач, ОСОБА_2, як державному службовцю, було призначено пенсію у розмірі 80 відсотків від його заробітної плати, визначеної за останні 24 календарних місяців перед зверненням за пенсією. При цьому для нарахування пенсії до складу заробітної плати не було включено сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, які він отримував щорічно, сум індексації заробітної плати, хоча з цих виплат сплачувалися внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що визнано та не оспорюється сторонами у справі. Також до складу заробітної плати, яка враховується при визначенні розміру пенсії, не було включеної суму виплаченої позивачу вихідної допомоги у зв'язку з виходом на пенсію у розмірі 10 місячних посадових окладів, що становила 13 640 грн. 00 коп., на яку згідно довідки Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області від 08 вересня 2017 року не нараховувався і не утримувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 15).

11 вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії з урахуванням сум отримуваної щорічно матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати, з яких сплачувалися внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а також суми виплаченої вихідної допомоги, на яку відповідні внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не нараховувалися, додавши до заяви довідку про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 13-14).

Листом від 13 вересня 2017 року №42/04/Р-11 позивачу було повідомлено про відмову у здійсненні перерахунку пенсії (а.с.16).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся із вищевказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини п'ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24 березня 1995 року (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-ХІІ визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною шостою статті 33 Закону №3723-ХІІ передбачено, що державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить, що положення Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР містять по відношенню до спірних правовідносин загальні норми, водночас в положеннях Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV та Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ містяться спеціальні норми, які визначають виплати (доходи), що враховуються при обчисленні пенсій, відповідно саме вони підлягають застосуванню до спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема суми матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, надбавки за високі досягнення у праці, а також суми доплат за ведення військового обліку, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 травня 2013 року, винесеній за результатами розгляду справи №21-125а13 та від 04 березня 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №21-3а14 та в рішеннях Вищого адміністративного суду від 17.10.2017 року справа № К/800/28484/17 тощо.

Відповідно до ст.. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи норми ст.. 195 КАС України, апеляційному перегляду не підлягають вимоги щодо зобов'язання відповідача зарахувати до складу заробітної плати, з якої позивачу нараховано пенсію, виплачену останньому вихідну допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів, що становила 13 640 грн. 00 коп., адже апелянт - Новгород-Сіверське об'єднання управління Пенсійного фонду України не заявляє апеляційних вимог щодо скасування постанови в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест

Постанова складена в повному обсязі 19 грудня 2017 року.