Справа № 344/9745/17
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10769/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 344/9745/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И Л А:

28.07.2017р. позивач звернувся до суду позовом та просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням нового показника середньої заробітної плати в Україні, зобов»язати відповідача з 09.06.2017 року призначити йому пенсію за віком з більш раннього віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії

Позовні вимоги мотивує тим, що після призначення пільгової пенсії продовжував працювати та відповідно і продовжував сплачувати страхові внески (а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування).

16.02.2016 року позивачу виповнилось 60 років і в нього виникло право на призначення пенсії за віком на загальних підставах, відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак, відповідач відмовив в такому.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням нового показника середньої заробітної плати в Україні. Зобов»язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську з 09 червня 2017 року призначити позивачу пенсію за віком з більш раннього віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Стягнуто з Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, який покликаючись на неповне з»ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що переводу з одного виду пенсії на інший не було, оскільки відсутні умови та підстави для такого переводу.

Позивач скористався правом на призначення пенсії за віком у 2011 році, а такою поняття як перепризначення пенсії за віком - немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився 16 лютого 1956 року.

Згідно протоколу 1064 від 23.03.2011 року управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-ХІІ), виходячи із загального стажу роботи 38 років 1 місяць 19 днів та спеціального (пільгового) стажу 14 років 0 місяців 29 днів, з 17.02.2011 року. При цьому в протоколі зазначено, що пенсія призначена згідно з Законом України, однак посилання на назву Закону та статті зазначеного Закону у протоколі відсутні (а.с.11,12).

09.06.2017 року у зв'язку з досягненням пенсійного віку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (а.с.17).

Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську листом № 1776/03 від 16.06.2017 року повідомило позивача про те, що йому у 2011 році вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах (із зменшенням пенсійного віку) за Списком № 2 у відповідності до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення». 01.03.2017 року проведено перерахунок пенсії по стажу (згідно заяви від 14.03.2017 року) загальний стаж склав 43 роки 2 місяці 12 днів ( з них по Списку № 2 14 років 0 місяців 29 днів). Коефіцієнт страхового стажу склав 0,58275. Індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення 2,25411. Розмір пенсії склав 2980,15грн. Пільгова пенсія за віком призначена та виплачується згідно чинного законодавства і підстав щодо повторного призначення пенсії за віком немає (а.с.18,19).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням нового показника середньої заробітної плати в Україні, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту Закон № 1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, проте позивачу призначено іншу пенсію за іншим законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся в лютому 2017 року вперше.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.11.2016 року (справа №133/476/15-а), від 22.12.2015 року (справа № 2-а/199/138/14), від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14), від 02.12.2015 року (справа №193/1029/14-а).

Крім того, після призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (а.с.13-14).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2017 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2014-2016 роки.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога щодо призначення пенсії за віком «з більш раннього віку», оскільки порушене право підлягає захисту з 09.06.17р., моменту подачі заяви про призначення пенсії по віку із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні.

Також, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тобто відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків обставинам справи, неповного зясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасування з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.1, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську задоволити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 344/9745/17 скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26, 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2014-2016 роки.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» здійснити перерахунок з 09 червня 2017 року із застосуванням середньої заробітної плати на одну застраховану особу, в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст судового рішення виготовлено 14.12.17