Справа № 810/1146/17
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року № 810/1146/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Стейт Оіл" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

27 березня 2017 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Стейт Оіл" (далі - позивач) з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 23 грудня 2016 р. № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Вважає, що відповідач дійшов передчасного висновку про реалізацію позивачем товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 12 091 грн 00 коп., оскільки факт обліку перелічених в додатку до акту перевірки товарів підтверджується первинними бухгалтерськими документами (а.с. 2-5).

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що перевіряючими було встановлено факт здійснення реалізації не облікованих у встановленому порядку товарів на загальну суму 12 091 грн 00 коп. (перевіряючим не було надано накладні, акти прийому-передачі та інші первинні документи, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації та зберігання) (а.с. 50-51).

6 грудня 2017 р. позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

10 жовтня 2014 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією свідоцтва виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с. 19).

У період з 28 листопада по 2 грудня 2016 р. Головним управлінням ДФС в Одеській області було проведено фактичну перевірку АЗС з магазином позивача, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 1, за результатами якої складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Тютюновими виробами та пального № 0165/28/10/РРО/39436796 (далі - акт перевірки) (а.с. 55-60).

У розділі "Висновок" названого акта перевірки зазначено, що позивачем порушено вимоги:

- п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), а саме: здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 12 091 грн 00 коп. (а.с. 57-58).

23 грудня 2016 р. на підставі висновків названого акта перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким на позивача накладено штрафні (фінансові) санкції у сумі 24 182 грн 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1) (а.с. 52).

У зв"язку з тим, що позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом № 265/95-ВР (у редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з вимогами п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 винесено у зв"язку з порушенням позивачем на думку відповідача п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, а саме, необлікування у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 12 091 грн 00 коп.

При вирішенні правомірності названого податкового повідомлення-рішення, судом встановлено таке.

Згідно з вимогами п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов"язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Таким чином, дія Закону № 265/95-ВР поширюється на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, і не поширюється на суб'єктів господарювання, які таких операцій не здійснюють.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Тобто, розрахункова операція у розумінні Закону № 265/95-ВР характеризується здійсненням розрахунків за товар в місці отримання такого товару.

Як убачається з акту перевірки, в ньому зафіксовано порушення, яке полягало у тому, що позивач не вів обліку товарних запасів за місцем реалізації та зберігання.

Назване порушення передбачене п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

Зазначена норма передбачає альтернативні форми ведення обліку товарних запасів, а саме: облік товарних запасів на складах; облік товарних запасів за місцем їх реалізації; облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, і разом з цим, не містить імперативного припису щодо обов'язкового обліку товарних запасів виключно за місцем їх реалізації.

При цьому відповідальність за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР передбачена ст. 20 Закону №265/95 ВР у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вимог п. 12 ст. 3 та ст. 20 Закону № 265/95-ВР дає підстави для висновку, що цим законом передбачено обов'язок юридичних осіб, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації. За реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, за цінами реалізації.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 р. № 996-XIV (у редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 996-XIV), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій у відповідності до положень ч. 1 ст. 9 вказаного Закону є первинні документи, які фіксують факти здійснення

господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п. 6.1., 6.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України № 88 від 24 травня 1995 р. (у редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин), первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси підлягають обов'язковій передачі до архіву. Первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерії у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.

Наведене свідчить, що облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації здійснюється на підставі первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факти здійснення господарських операцій. При цьому, відсутність накладних або їх неправильне оформлення не може бути віднесено до порушень встановленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Крім того, законодавством не передбачено порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем реалізації. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в реєстрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 р. К/800/24889/16.

Відповідачем, як вже зазначалося, встановлено факт необлікування товарів у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 12 091 грн 00 коп.

Перелік названих товарів зазначено у додатку до акта перевірки "Додаток до акта перевірки від 28 листопада 2016 р. обєкта торгівлі та громадського харчування" (а.с. 59-60).

Цей перелік містить 21 найменування товару.

Крім того, як убачається з названого додатку до акта перевірки, у графі "номер накладної" зазначено "не надано" (а.с. 59-60).

Тобто, згідно з додатком до акта перевірки підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення було неподання позивачем під час перерки первинних документів на товар, перелічений у цьому додатку.

Проте, на підтвердження обліку названих товарів позивачем було надано суду видаткові накладні від 5 квітня 2016 р. № 18781/18376, 8 квітня 2016 р. № 9667, 11 листопада 2015 р. № 54274/51437, 18 грудня 2015 р. № 62365/60492, 18 листопада 2015 р. № 32739, 21 січня 2016 р. № Рк05003830, 30 червня 2015 р. № 27683/25984, 3 березня 2015 р. № Рк05013849, 9 лютого 2016 р. № Рк05007907, 16 лютого 2016 р. № Рк05009558, 16 червня 2016 р. № 34067/32997, 12 лютого 2016 р. № РН-45-002054, 18 лютого 2016 р. № НРН00008905, 8 листопада 2016 р. № Рк05073909, 7 жовтня 2016 р. № РН-45-013081, 6 жовтня 2016 р. № 29461, 20 жовтня 2016 р. № 30873, 11 лютого 2016 р. № 3830 (а.с. 22-39).

Названі документи підтверджують облік зазначених в них товарів.

При вирішенні справи судом також взято до уваги, що згідно з наказом позивача № 1-А «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику» визначено облікову політику підприємства (а.с. 78-82).

Згідно з п. 2 наказу позивача від 4 січня 2016 р. № 2-А «Про організацію документообігу між відділом бухгалтерії та точками роздрібної торгівлі підприємства» первинні бухгалтерські документи, що супроводжують товар, який надходить до точки роздрібної торгівлі (магазину) отримує відповідальні особа та в день отримання здійснює оприбуткування товару шляхом занесення інформації про товар, яка міститься у первинних документах, до програми бухгалтерського обліку « 1С: Підприємство 7:7» та протягом 2-х календарних днів з дати надходження забезпечує передачу курєрською службою первинних бухгалтерських документів до відділу бухгалтерії підприємства, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцігська, 15а (а.с. 83-84).

Водночас, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження письмового витребування від позивача документів, на підтвердження обліку товарів у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 12 091 грн 00 коп.

При вирішенні справи судом також враховано, що на момент перевірки перевіряючими не було враховано, що АЗС не є відокремленим підрозділом позивача.

До того ж у перевіряючих був доступ до електронної бази обліку товарних запасів позивача за місцем їх реалізації.

Проте, дані цієї бази обліку відповідачем перевірені не були.

Враховуючи, що позивачем надано суду документи, що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей та є підставою для їх оприбуткування та внесенню записів до облікових бухгалтерських реєстрів, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 відповідачем винесено протиправно, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, суд не приймає до уваги обставини, викладені в письмових запереченнях відповідача, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, чого не було зроблено відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача у сумі 1600 грн 00 коп.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 23 грудня 2016 р. № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Стейт Оіл" судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.