Справа № 815/6805/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. місто Київ К/800/31659/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Єрьоміна А.В., Шведа Е.Ю.

при секретарі: Ловецкій Т.,

за участі позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника Міністерства юстиції України - Штокмана А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Іллічівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, Чорноморської міської ради про визнання висновку протиправним, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати протиправним висновок Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області № 553 від 30 жовтня 2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади»; визнати протиправним розпорядження Іллічівського міського голови № 110-к від 05 листопада 2015 року про її звільнення з посади головного спеціаліста відділу планування та забудови управління архітектури та містобудування Іллічівської міської ради; поновити її на посаді головного спеціаліста відділу планування та забудови управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради з 05 листопада 2015 року та стягнути з Чорноморської міської ради на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06 по 16 листопада включно 2015 року в сумі 1 453,97 грн., а також різницю у середньоденній заробітній платі за час вимушеного прогулу з 17 листопада 2015 року до дня винесення судового рішення, виходячи з розміру 35,41 грн. за кожний робочий день.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі розпорядження Іллічівського міського голови № 107-к від 15 листопада 2012 року ОСОБА_1 було призначено на посаду головного спеціаліста відділу з питань міського дизайну управління архітектури та містобудування Іллічівської міської ради.

01 вересня 2015 року розпорядженням Іллічівського міського голови № 76-к від 28 серпня 2015 року ОСОБА_1 була переведена на посаду головного спеціаліста відділу планування та забудови управління архітектури та містобудування.

01 вересня 2015 року позивачем подано заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», відповідно до якої зазначено, що заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», не застосовуються щодо неї та вона надає згоду на проходження перевірки, оприлюднення відомостей щодо себе відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади».

За результатами перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», контролюючим органом складено висновок за № 533 від 30 жовтня 2015 року, згідно якого у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказано достовірні відомості щодо наявності майна, набутого ОСОБА_1 за час перебування на посаді, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», відповідно наявній податковій інформації про майно ОСОБА_1

Водночас, встановлено, що вартість майна, вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» не відповідає наявній податкової інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Відповідно до Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №167) Іллічівською міською радою була складена довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», відповідно до змісту якої до позивача застосовуються заборони, передбачені частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади»

Висновок ДПІ у м. Іллічівську став підставою для прийняття Іллічівським міським головою розпорядження №110-к від 05 листопада 2015 року про звільнення головного спеціаліста відділу планування та забудови управління архітектури та містобудування ОСОБА_1 з роботи відповідно до Закону України «Про очищення влади» та за підставами, встановленими ст.7-2, ст. 36 КЗпП України.

Не погоджуючись із висновком про результати проведеної перевірки та розпорядженням про її звільнення, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з доводами якого погодився й суд апеляційної інстанції, зазначив, що придбання позивачкою спірного рухомого та нерухомого майна відбувалося в період перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади». В свою чергу, пояснення позивачки щодо джерела походження статків не можуть вважатися достовірними, оскільки не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає вказані висновки судів попередніх інстанцій передчасними, зробленими без належного та повного з?ясування обставин справи з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні наведені у Законі України від 16 вересня 2014 року № 1682-VІІ "Про очищення влади" (далі Закон № 1682-VІІ).

Відповідно до частини 1статті 1 Закону № 1682-VІІ, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі, крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1682-VІІ передбачено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині 4 статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною 3 або 4 статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі заява).

Згідно із частиною 5 статті 5 Закону № 1682-VІІ перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами 3 та 4 статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 10 статті 5 Закону № 1682-VІІ передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону № 1682-VІІ (далі - Порядок №1100), яким визначено процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону № 1682-VІІ (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону № 1682-VІІ, у деклараціях, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Пунктом 2 Порядку № 1100 проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону № 1682-VІІ, встановлено, що перевірки проводяться апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Пунктом 3 цього Порядку визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Пунктом 4 Порядку № 1100 передбачено, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

У відповідності до п. 6 Порядку № 1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку №1100 також визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов?язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1100, висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов?язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому частиною 4 статті 5 Закону № 1682-VІІ не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

У разі встановлення недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону 1682-VІІ, вказаних у декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка, контролюючий орган, який проводив перевірку, одночасно з надісланням висновку на запит керівника органу, в якому проводиться перевірка, надсилає до Міністерства юстиції України копію такого висновку.

Якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобов'язаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Згідно з частиною 14 статті 5 Закону 1682-VІІ керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини 5 цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2015 року позивачем подано заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом № 1682-VІІ, відповідно до якої зазначено, що заборони, визначені частиною 3 або 4 статті 1 Закону № 1682-VІІ не застосовуються щодо неї та вона надає згоду на проходження перевірки, оприлюднення відомостей щодо себе відповідно до вимог цього Закону.

Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради запит та необхідний перелік документів на проведення перевірки позивача був направлений, в тому числі, і на адресу ДПІ у м. Іллічівську.

30 жовтня 2015 року за результатами перевірки контролюючим органом складено висновок за № 533 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статтв 5 Закону № 1682-VІІ, який надіслано на адресу виконавчого комітету Іллічівської міської ради.

З означеного висновку вбачається, що для проведення перевірки контролюючим органом 09 вересня 2015 року було направлено запити про надання відомостей щодо ОСОБА_1 до центру з надання послуг, пов'язаних з використання автотранспортних засобів, з обслуговуванням м. Іллічівська та Овідіопольського району, підпорядкованого ГУМВС України в Одеській області; державного агентства земельних ресурсів України; реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції; державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті.

За результатами розгляду запитів отримано інформацію про наявність у позивача у власності транспортних засобів: ВАЗ 21213, д/з ВН2306АК та КІА Sportage, д/з ВН6166СР, що відповідає даним декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Також, у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік позивачем задекларований транспортний засіб NISSAN Bluebird, 1985 року випуску.

Реєстраційна служба Іллічівського міського управління юстиції повідомила, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є відомості про реєстрацію за позивачем житлового будинку за адресою: Одеська область, с. Малодолинське, вулиця Леніна, будинок 48, що також відповідає даним декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Крім зазначеного, у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік позивачем задекларовано відомості про наявність у власності: земельної ділянки АДРЕСА_2; 1/2 частка квартири АДРЕСА_1; гаражу (Одеська область, м. Іллічівськ, г/т «Іскра»).

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_1 контролюючому органу, земельна ділянка, площею 2 480 кв.м., вартістю 317 043 грн. та житловий будинок, площею 119 кв.м., вартістю 117 168 грн. придбані нею за договорами купівлі - продажу за кошти із заощаджень батьків;1/2 частка квартири отримана нею у власність безоплатно в результаті приватизації; гараж, площею 40 кв. м. побудований нею у гаражному товаристві «Іскра»; транспортний засіб NISSAN Bluebird 1985 року випуску придбано нею за спільні кошти з колишнім чоловіком, транспортний засіб ВАЗ 21213 придбано за особисті заощадження, а транспортний засіб КІА Sportage придбано за спільні кошти з батьками.

При здійсненні порівняльного аналізу навної інформації з метою з?ясування відповідності вартості майна, вказаного у декларації, набутого позивачкою, стосовно якої проводилась перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону № 1682-VІІ доходам, отриманим із законних джерел, ДПІ у м. Іллічівську встановлено, що вартість придбаних (та зазначених у декларації) ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку складає 317043,00 грн. та 117168,00 грн. відповідно. Загальна вартість вказаних об?єктів нерухомості складає - 434211,00 грн.

При цьому, відповідно до наявних у ДПІ у м. Іллічівську відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків стосовно позивачки за період з 01.01.1998 року по 01.04.2010 рік, в загальній сумі не підтверджують наявність доходу за вказаний період, який би надав їй можливість придбати нерухоме майно загальною вартістю 434211,00 грн.

Так, відповідно до порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру доходам органами ДФС першочергово здійснюється порівняльний аналіз наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у поданій декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 частини 1 статті 2 Закону № 1682-VІІ, доходам, отриманим із законних джерел (абз.4 пп.3 п.3 Порядок №1100).

Аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства щодо проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру доходам органами ДФС, колегія суддів дійшла висновку, що контролюючий орган при здійсненні перевірки відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел, повинен був взяти до уваги всю наявну інформацію в особи, стосовно якої проводиться перевірка, оцінити її на предмет правомірності отримання таких доходів і підставності використання з метою набуття майна (майнових прав) та здійснити проведення порівняльного аналізу на предмет відповідності вартості майна (майнових прав) особи, стосовно якої проводиться перевірка, її доходам.

При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Як встановлено судом та відповідає матеріалам справи, ОСОБА_1 запрошувалась до ДПІ у м. Іллічівську для надання пояснень та підтвердних документів щодо придбання у власність спірного майна. Надаючи пояснення, позивач вказала, що придбала нерухоме майно за кошти із заощаджень батьків. Враховуючи, що крім пояснення, що нерухоме майно придбано за кошти батьків ніяких підтвердних документів позивачем на підтвердження зазначеного надано не було, контролюючим органом було зроблено висновок щодо невідповідності вартості майна, вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VІІ наявній податкової інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Разом з тим, здійснюючи відносно позивачки перевірку, ДПІ ГУ ДФС в Одеській області не було взято до уваги та не досліджено належним чином зазначені вище обставини, а саме щодо отримання коштів від своїх батьків та їх спроможність надати ці кошти.

Судами попередніх інстанцій зазначені обставини залишені поза увагою, як і можливість позивачки надати підтверджуючі документи за умови смерті батьків.

Крім того слід зауважити, що жодного розрахунку, яким саме чином відбувався порівняльний аналіз відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру доходам, отриманими ОСОБА_1 за період перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 частини 1 статті 2 Закону № 1682-VІІ висновок не містить. Натомість відповідно до його змісту, контролюючим органом використовувалися дані декларації ОСОБА_1 про майно, доходи і зобов?язання фінансового характеру за 2014 рік, водночас, майно, стосовно фінансової спроможності позивачки на придбання якого у контролюючого органу виникли сумніви, придбавалось нею до 2014 року, а тому яким чином відбувалось порівняння вартості зазначеного майна з доходами отриманими нею за 2014 рік є незрозумілим.

В свою чергу, в запереченнях на адміністративний позов контролюючим органом зазначено, що відповідно до наявних в нього відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 за період з 1998 року по 2010 рік, в сумі не складають доходу, за яким можливе придбання позивачкою земельної ділянки та житлового будинку загальною вартістю 434211,00 грн.

Відповідно до зазначеного, можна дійти висновку, що контролюючим органом було взято до уваги доходи позивачки лише починаючи з 1998 року, що на думку колегії суддів не може вважатись обгрунтованим, з огляду на те, що свою трудову діяльність, згідно наявної в матеріалах справи копії трудової кижки, позивач розпочала у 1983 році. Крім того, положеннями чинного законодавства України не встановлено будь-яких часових меж у контексті дослідження доходів особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Вказані обставини судом першої інстанції залишені поза увагою.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на неповне з'ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, та залишив постанову суду про відмову у задоволенні позовних вимог без змін.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, зважаючи на недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статями 160, 167, 220, 221, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до Іллічівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, Чорноморської міської ради про визнання висновку протиправним, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: