Справа № 822/1469/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1469/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

14 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника третьої особи Жовміра О.В.

представника позивача Вакуляка В.А.

представника позивача Бродецького А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубін Карпет" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Берегиня" до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Рубін Карпет" про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора №16961160 від 05 листопада 2014 року, свідоцтва про право власності №29020767 від 05 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року позивач - ПСП "Агрофірма "Берегиня" звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора №16961160 від 05 листопада 2014 року, свідоцтва про право власності №29020767 від 05 листопада 2014 року.

Хмельницького окружного адміністративного суду постановою від 10.10.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, третьою особою подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представники позивача заперечили проти апеляційної скарги та просили у її задоволенні відмовити

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 04 жовтня 2016 року по господарській справі №924/744/16 частково задоволено позовні вимоги ПСП "Агрофірма Берегиня", визнано право власності та витребувано від ТОВ" Рубін Карпет" нерухоме майно, що розташоване у місті Хмельницький вул. Польова, 1, а саме санпропускник, загальною площею 391,7 кв.м. та відмовлено в позові в частині визнання право власності та витребування на об'єктів нерухомого майна, що розташовані у місті Хмельницький, вул. Польова, 1, а саме:

- складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м. (колишні приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. та корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.)

- складське приміщенні загальною площею 840,6 кв.м. (колишнє приміщення картоплесховища літера "І", загальною площею 840,6 кв.м.).

Позивач зазначає в позові, що декларація № ХМ 7 про готовність об'єкта до експлуатації, яка була підставою для винесення рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції яким проведено реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме: складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м., не зареєстрована в порядку передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В зв'язку із вищенаведеним ПСП "Агрофірма Берегиня" стверджує, що не має можливості повернути у власність приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м. (на даний час складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м.), оскільки це майно зареєстроване за іншим суб'єктом та на підставі іншого правовстановлюючого документа, в зв'язку із чим змушені звернутись до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду справи по суті прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування свідоцтва №29020767 про право власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., що розташоване у м. Хмельницький, вул. Польова, 1, за товариством з обмеженою відповідальністю "Рубін Карпет" у зв'язку із виданням його на підставі протиправного рішення прийнятого з порушенням норм закону.

Разом з тим колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Частинами 1, 2 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 4 КАС України визначено, що правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

При цьому за правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини стосуються правомірності набуття права власності на відповідний об'єкт нерухомості тобто випливає з цивільно-правових відносин то колегія суддів дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим та і має вирішуватися судами за правилами ЦПК та ГПК України.

Аналогічний правовий висновок щодо визначення юрисдикції адміністративних судів міститься у постанові Верховного суду України від 14 червня 2016 року №21-41а16.

Згідно статті 2 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Визначення термінів" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суттю даного спору являється вирішення питання правомірності переходу права власності на нерухоме майно від позивача до третьої особи, що вказує на наявність спору про право при цьому державний реєстратор фактично здійснив лише посвідчення факту переходу права власності від однієї сторони до іншої однак не вирішував саме питання про те кому саме належить майно щодо якого відбулася спірна реєстрація (стаття 2 вказаного Закону).

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 198 та ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, в зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по даній справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубін Карпет" задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року скасувати, а провадження у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Берегиня" до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Рубін Карпет" про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора №16961160 від 05 листопада 2014 року, свідоцтва про право власності №29020767 від 05 листопада 2014 року закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд таких справ віднесений до юрисдикції господарських судів.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 грудня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.