Справа № 813/3532/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/12009/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Торкот Д. О.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Клапчука Р. Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2017 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо проведення розгляду заяви ОСОБА_3 щодо визнання особою, яка потребує додаткового захисту, поданої до відповідача 11 вересня 2017 року; зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області розглянути згідно вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» заяву ОСОБА_3 щодо визнання особою, яка потребує додаткового захисту, подану до відповідача 11 вересня 2017 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що 11 вересня 2017 року позивач подав до ГУ ДМС України у Львівській області заяву про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, як того вимагають статті 5 та 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», факт подання заяви підтверджується відповідною відміткою на примірнику заяви. Міграційний орган у встановлений Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» п'ятнадцятиденний строк повинен був вчинити ряд передбачених статтею 8 цього Закону дій або прийняти рішення про відмову в оформленні документів, але станом на дату підписання позову спливли 15 днів з дати прийняття заяви ОСОБА_3, проте рішення щодо його заяви прийнято не було, що свідчить про незаконну бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що відповідач ухилився від прийняття рішення про прийняття чи відмову в прийнятті заяви ОСОБА_3 про визнання особою, яка потребує додаткового захисту. Оскільки відповідач вважав заяву № б/н від 10 вересня 2017 року неналежною, йому слід було прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви, яке оформляється наказом, форма якого затверджена наказом МВС України № 649 від 07.09.2011р. Натомість ГУ ДМС України у Львівській області протиправно розглянуло заяву ОСОБА_3 в порядку Закону України «Про звернення громадян». За таких обставин, відповідач допустив бездіяльність та його слід зобов'язати розглянути заяву ОСОБА_3 від 10 вересня 2017 року та прийняти одне із передбачених цим законом рішень.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в задоволенні такої.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 11 вересня 2017 року адвокат Галабала М.В. здав в сектор документального забезпечення та архівної роботи (канцелярію) ГУ ДМС України у Львівській області заяву ОСОБА_3 від 10.09.2017 року про визнання особою, яка потребує додаткового захисту (а.с.34-36). До заяви додано фотокопію паспорта громадянина України серія ОК № 013129 та роздруківка статті за посиланням: https://ua.censor.net.ua/n454084 (а.с.37-40). Ця заява 11 вересня 2017 року зареєстрована з присвоєнням вхідного номера 15421 (а.с. 34-36) та з резолюцією керівника установи "До розгляду згідно чинного законодавства" передана працівнику відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області.

14 вересня 2017 року адвокат Галабала М.В. звернувся до ГУ ДМС України у Львівській області з адвокатським запитом № 47-17/А (вх. № 15814, а.с. 60). Запит мотивовано тим, що адвокатське бюро "Маркіяна Галабали" в особі адвоката Галабали Маркіяна Васильовича надає правову допомогу ОСОБА_3, який 11 вересня 2017 року звернувся до ГУ ДМС України у Львівській області із заявою від 10.09.2017р. про визнання особою, яка потребує додаткового захисту. Адвокат у запиті вказав, що пунктом 2.2. "Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту" передбачено, що рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа. З посиланням на статті 20, 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" просив у п'ятиденний строк надати копію рішення щодо прийняття заяви про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 10.09.2017р.; відповідь на запит надіслати за адресою: 79039, АДРЕСА_1.

19 вересня 2017 року ГУ ДМС України у Львівській області листом вих. № 19829 (а.с. 61-62) надало відповідь на адвокатський запит Галабали Маркіяна Васильовича, з покликанням на пункти 1, 8, 13 частини першої статті 1, статтю 5, частину першу статті 7 Закону № 3671, а також "Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту" повідомило адвоката, що заява ОСОБА_3 від 10.09.2017р. не подана відповідно до передбаченої цими нормами права процедури, а тому відсутні підстави для розгляду цієї заяви та прийняття рішення відповідно до статті 5 Закону № 3671 та пункту 2.2 згаданих Правил. У разі звернення ОСОБА_3 з дотриманням порядку звернення, передбаченого Законом № 3671 та Правилами, ГУ ДМС України у Львівській області розгляне його заяву відповідно до статті 5 Закону № 3671. Адвоката також повідомили, що на заяву від 10.09.2017р. буде надано відповідь у порядку та строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Скерована за вказаною у запиті адвоката поштовою адресою відповідь № 19829 від 19.09.2017р. (а.с.82-83) повернута на адресу ГУ ДМС України у Львівській області поштою з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.81).

Також встановлено, що ГУ ДМС України у Львівській області надіслало ОСОБА_3 лист № 03-04/20858 від 29 вересня 2017 року (а.с. 41) про розгляд його заяви від 10.09.2017 року про визнання особою, яка потребує додаткового захисту та повідомило, що відповідно до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту проводиться на підставі заяви - анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту встановленого зразка. Така заява особисто подається іноземцем або особою без громадянства до територіального органу ДМС за місцем тимчасового перебування. До заяви долучаються документи, що посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та чотири фотокартки заявника. ОСОБА_3 роз'яснено, що у разі виявлення наміру бути визнаним біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, йому слід особисто звернутись до підрозділу по роботі з шукачами захисту територіального органу ДМС за місцем тимчасового перебування та мати при собі згадані вище документи.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначає Закон України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" від 08.07.2011р. № 3671-VI (далі - Закон № 3671).

Порядок звернення особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту визначено статтею 5 Закону № 3671. Так, особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п'яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (частина перша статті 5). Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в'їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (частина друга статті 5).

Підстави оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та порядок попереднього розгляду заяв визначають статті 7 та 8 Закону № 3671.

Так, оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника (частина перша статті 7 Закону № 3671).

Заявник, якому виповнилося вісімнадцять років, подає заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в якій викладає основні відомості про себе та обставини, що змусили його залишити країну походження (частина друга статті 7 Закону № 3671).

Заява дитини або недієздатної особи може бути подана її законним представником (частини третя - п'ята статті 7 Закону № 3671).

Якщо заявник не може особисто скласти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку з неписьменністю або фізичними вадами, заява на його прохання складається іншою особою, про що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, робить на заяві відповідний запис (частина шоста статті 7 Закону № 3671).

До заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, додаються документи, що посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У разі якщо у заявника відсутні документи, що посвідчують його особу, або такі документи є фальшивими, він повинен повідомити про цю обставину в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також викласти причини виникнення зазначених обставин (частина сьома статті 7 Закону № 3671).

До заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, додаються також по чотири фотокартки заявника та членів його сім'ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, відомості про яких внесено до заяви (частина восьма статті 7 Закону № 3671).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту: реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи; ознайомлює заявника або його законного представника під їх власний підпис з порядком прийняття рішення за їх заявами, правами та обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; проводить дактилоскопію особи, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; у разі потреби направляє особу на обстеження для встановлення віку у порядку, встановленому законодавством України; заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та членів її сім'ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, або на дитину, розлучену із сім'єю, від імені якої заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подав її законний представник; заповнює інші необхідні документи; оформлює особову справу; роз'яснює порядок звернення про надання безоплатної правової допомоги відповідно до закону, що регулює надання безоплатної правової допомоги; заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи (частина дванадцята статті 7 Закону № 3671).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає заявникові довідку про звернення за захистом в Україні та реєструє заявника. Протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, проводить співбесіду із заявником, розглядає відомості, наведені в заяві, та інші документи, вимагає додаткові відомості та приймає рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення зазначеного питання (частина перша статті 8 Закону № 3671).

Рішення про оформлення або відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається на підставі письмового висновку працівника, який веде справу, і оформлюється наказом уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту (частина четверта статті 8 Закону № 3671).

У разі прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, продовжує строк дії довідки про звернення за захистом в Україні (частина п'ята статті 8 Закону № 3671).

Рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, а також якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися (частина шоста статті 8 Закону № 3671).

З метою організації прийняття заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, Міністерство внутрішніх справ України наказом № 649 від 07.09.2011р. (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.10.2011р. за № 1146/19884) затвердило: Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (далі - Правила № 649); зразок довідки про звернення за захистом в Україні; зразок заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до п. 2.1 Правил № 649 уповноважена посадова особа територіального органу ДМС, до якого особисто звернулась особа, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, або її законний представник у випадках, передбачених Законом: а) встановлює особу заявника; б) реєструє заявника в журналі реєстрації осіб, які бажають подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 1) (далі - журнал реєстрації осіб); в) інформує заявника мовою, яку він/вона розуміє, про умови, за яких в Україні особа може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про її права та обов'язки, а також про наслідки невиконання обов'язків; г) забезпечує надання заявнику послуг перекладача, у тому числі через систему відеоконференц-зв'язку; ґ) перевіряє дотримання заявником передбаченого статтею 5 Закону порядку звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; д) з'ясовує місце тимчасового перебування (проживання) заявника (фактичну адресу проживання в Україні); е) протягом одного робочого дня здійснює перевірку наявності підстав, за яких заявнику може бути відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Перевірка здійснюється в тому числі з урахуванням оновленої інформації по країні походження заявника на момент подачі заяви; є) проводить дактилоскопію заявника; ж) заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи; з) роз'яснює порядок звернення за безоплатною правовою допомогою мовою, яку розуміє заявник.

Згідно з п. 2.2. рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа.

Відповідно до п. 2.4. у разі наявності передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом (додаток 2). Після ухвалення рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС: видає особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 3); під підпис ознайомлює заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; вносить відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

У п. 3.1 Правил № 649 вказано, у разі відсутності підстав для відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС:

а) забезпечує можливість для заявника особисто або за допомогою законного представника скласти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. В заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, мають міститися такі відомості: прізвище, ім'я (імена), по батькові заявника, дані паспорта або іншого документа, що посвідчує особу (у разі його відсутності - зазначені причини, через які він був утрачений), громадянство/підданство, країна постійного проживання, місце та підстави (за наявності) проживання в Україні, місце, час та спосіб перетинання державного кордону України, відомості про членів сім'ї заявника, підписи заявника або законного представника, перекладача (у разі необхідності), дата складання заяви. Заявник зобов'язаний також надати всі наявні у нього документи та інформацію, що необхідні для обґрунтування заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або зазначити причини, через які ці документи та інформація не можуть бути надані, та повідомити, де такі документи знаходяться чи можуть знаходитися або хто може надати чи підтвердити відповідну інформацію. У разі неписьменності або через фізичні вади, які унеможливлюють складання заяви особисто заявником, на його прохання заява може бути складена іншою особою, про що робиться відповідний запис на заяві;

б) реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи у журналі реєстрації заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 5);

в) ознайомлює заявника або його законного представника під їхній власний підпис з порядком прийняття рішення за їх заявами, правами і обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Таке ознайомлення здійснюється мовою, яку розуміє заявник або його законний представник. Проведення зазначених дій фіксується відповідним протоколом ознайомлення з прийняттям рішення за заявою, правами і обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 6), в якому проставляють власні підписи заявник, його законний представник та перекладач, адвокат, психолог, педагог (за їх наявності);

г) у разі потреби направляє заявника на обстеження для встановлення віку у порядку, встановленому законодавством України.

ґ) заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 8), та членів її сім'ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, або на дитину, розлучену із сім'єю, від імені якої заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подав її законний представник. У разі якщо у заявника відсутні документи, що посвідчують його особу, записує за його вказівкою прізвище, ім'я, по батькові та інші про нього дані до встановлення особи, про що зазначається в реєстраційному листку на особу та робиться відповідний запис на заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

д) приймає від заявника на зберігання документи: національний паспорт або інший документ, який посвідчує особу заявника, а також документи, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що оформлюється розпискою (додаток 9);

е) оформлює особову справу згідно з описом документів, що знаходяться в особовій справі заявника (додаток 10);

є) долучає до справи по чотири фотокартки заявника та членів його сім'ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, відомості про яких внесено до заяви, а також інші, передбачені Законом та цими Правилами, документи;

ж) призначає дату та час співбесіди та повідомляє цю інформацію заявникові та його законному представникові (за наявності) під підпис в особовій справі;

з) заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи.

Відповідно до п. 4.1. під час попереднього розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС (особа, яка веде справу) протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви:

а) проводить співбесіду із заявником з дотриманням правил, встановлених частинами другою та третьою статті 8 Закону. Результати співбесіди оформлюються відповідним протоколом співбесіди (додаток 12) з особою, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підписується цією особою або її законним представником, перекладачем, адвокатом, психологом, педагогом (за наявності).

б) розглядає відомості, наведені в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та інші документи, вимагає додаткові відомості, що можуть підтверджувати наявність чи відсутність підстав для прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

в) готує письмовий висновок щодо прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 13).

У висновку обов'язково робиться посилання на використану інформацію про країну походження заявника, включаючи сторінки, назви інформаційних звітів, роки та найменування установ чи організацій, що його підготували, посилання на електронну адресу, якщо звіти було опубліковано в Інтернеті, та її співвідношення із змістом заяви та відомостями, отриманими під час співбесіди із заявником або його законним представником. Цей висновок повинен включати посилання на точну, актуальну інформацію з декількох джерел.

Також згідно з п .4.3. на підставі письмового висновку уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС щодо прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС в межах установленого строку приймає одне з таких рішень: а) про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; б) про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до статті 3 Закону України "Про звернення громадян" заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Проаналізувавши вищевказані норми законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що особа, яка перетнула державний кордон України з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, повинна особисто або через законного представника звернутися до територіального органу ДМС України за місцем тимчасового перебування із заявою встановленої форми; звернення повнолітньої особи про визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту повинно бути лише особистим; оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви-анкети, зразок якої затверджено наказом МВС України № 649 від 07.09.2011р.; рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього особисто звернулась відповідна особа.

Колегія суддів наголошує, що вимога частини першої статті 7 Закону № 3671 та пункту 2.1 Правил № 649 про особисте звернення повнолітньої особи, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, є обґрунтованою та підставною, оскільки на цій стадії уповноважена посадова особа територіального органу ДМС зобов'язана вчинити низку юридично значимих дій за участі прохача притулку, спрямованих на ідентифікацію заявника, а також забезпечення його прав, зокрема: встановити особу заявника; інформувати заявника мовою, яку він/вона розуміє, про умови, за яких в Україні особа може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про її права та обов'язки, а також про наслідки невиконання обов'язків; забезпечити надання заявнику послуг перекладача, у тому числі через систему відеоконференц-зв'язку; з'ясувати місце тимчасового перебування (проживання) заявника (фактичну адресу проживання в Україні); провести дактилоскопію заявника; роз'яснити заявнику порядок звернення за безоплатною правовою допомогою мовою, яку він розуміє;

Крім того, ідентифікація заявника (в тому числі шляхом проведення його дактилоскопії) передбачає та є можливою лише за його особистої участі та є необхідним і обов'язковим етапом розгляду звернення особи до держави за додатковим захистом, оскільки однією з передбачених Законом № 3671 підстав для прийняття рішення про відмову у прийняття заяви є встановлення того факту, що заявник видає себе за іншу особу.

На стадії оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (розділ ІІ Правил № 649) в разі відсутності підстав для відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС вчиняє низку процесуальних дій за участі повнолітнього заявника, в тому числі: забезпечує можливість для заявника особисто скласти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; ознайомлює заявника під власний підпис з порядком прийняття рішення за його заявою, правами і обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Проведення зазначених дій фіксується відповідним протоколом ознайомлення з прийняттям рішення за заявою, правами і обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 6), в якому проставляє власний підпис заявник; призначає дату та час співбесіди та повідомляє цю інформацію заявникові під підпис в особовій справі.

З огляду на такі висновки суд зазначає, що право звернутися із заявою про визнання біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, може бути реалізоване повнолітньою особою (іноземцем чи особою без громадянства) лише шляхом особистого звернення до територіального органу ДМС України за місцем тимчасового перебування такої особи. Закон № 3671 передбачає у відносинах щодо звернення із заявою про визнання біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, можливість представництва лише за законом - від імені дітей та недієздатних осіб заяву подає їх законний представник.

Територіальний орган ДМС України має підстави та повноваження розпочинати передбачену Законом № 3671 та Правилами № 649 процедуру розгляду заяви про визнання біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, лише після реєстрації та ідентифікації повнолітньої особи, що особисто звернулася до цього органу з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту.

Повнолітня особа, яка особисто не зверталася до територіального органу ДМС України за місцем свого тимчасового перебування з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, не має підстав розраховувати на розгляд її письмових звернень з цього приводу в порядку та строки, визначені Законом № 3671 та Правилами № 649.

Встановлено, що адвокат Галабала М.В., який надає правову допомогу ОСОБА_3 на підставі договору, 11 вересня 2017 року здав в канцелярію ГУ ДМС України у Львівській області заяву від 10 вересня 2017 року про визнання ОСОБА_3 особою, яка потребує додаткового захисту. ОСОБА_3 11 вересня 2017 року перебував у місті Львові, проте не звертався особисто до ГУ ДМС України у Львівській області з наміром бути визнаним в Україні особою, яка потребує додаткового захисту.

Щодо того, що встановлений Законом № 3671 обов'язок особистого звернення повнолітньої особи до територіального органу ДМС України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, як обов'язок заявника особисто підписати таку заяву, що і було, як стверджує представник позивача, зроблено ОСОБА_3, а подати ж таку заяву після її особистого підписання заявником для розгляду до територіального органу ДМС може представник заявника, що і зробив адвокат Галабала М.В., колегія суддів вважає таке тлумачення частини першої статті 7 Закону № 3671 та розділу ІІ Правил № 649 хибним, оскільки умова особистого складення та підписання заяви повнолітнім прохачем притулку дійсно є необхідною, проте недостатньою для розгляду такого звернення в порядку, визначеному Законом № 3671. Суд переконаний, що повнолітня особа, яка просить про захист на підставі Закону № 3671, зобов'язана особисто звернутися до територіального органу ДМС України і цей обов'язок є зрозумілим, чітко визначеним та достатньо очевидним, щоб не допускати помилкових трактувань Закону.

Суд враховує те, що заява про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту після завершення передбачених пунктом 3.1 Правил № 649 процедур, що передбачають особисту участь заявника, реєструється уповноваженою посадовою особою ДМС України у визначених розділом ІІІ Правил № 649 формах спеціального діловодства, а не в загальному діловодстві територіального органу ДМС.

Відтак, оскілки факт реєстрації канцелярією ГУ ДМСУ у Львівській області поданої адвокатом Галабалою М.В. заяви від 10 вересня 2017 року не свідчить про те, що ОСОБА_3 11 вересня 2017 року звернувся із заявою про визнання особою, що потребує додаткового захисту, то таке звернення не може розглядатися у порядку та строки, передбачені Законом № 3671.

За таких обставин справи колегія суддів вважає, що ГУ ДМС України у Львівській області не може і не повинно розглядати подану адвокатом Галабалою М.В. заяву від 10 вересня 2017 року в порядку та строки, визначені Законом № 3671, а в задоволенні таких позовних вимог вірно відмовлено судом першої інстанції.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконною бездіяльності ГУ ДМС України у Львівській області щодо проведення розгляду заяви ОСОБА_3 щодо визнання особою, яка потребує додаткового захисту, поданої до відповідача 11 вересня 2017 року, колегія суддів звертає увагу на таке.

Встановлено, що за результатами розгляду заяви від 10 вересня 2017 року, а також пов'язаного з нею запита адвоката Галабали М.В. ГУ ДМС України у Львівській області скерувало представнику ОСОБА_3 адвокату Галабалі М.В. лист від 19 вересня 2017 року, що містив розгорнуту відповідь щодо розгляду заяви від 10 вересня 2017 року та прийнятих за нею рішень; скерувало ОСОБА_3 лист від 29 вересня 2017 року, в якому роз'яснило адресату визначений законодавством України порядок звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Отже, відповідач розглянув заяву від 10 вересня 2017 року як клопотання згідно Закону України "Про звернення громадян" та роз'яснив позивачу процедуру звернення за захистом в Україні, наголосив на необхідності особистого звернення за захистом та подання певних документів.

Колегія суддів враховує той факт, що ОСОБА_3 скористався роз'ясненням відповідача та 31 жовтня 2017 року у встановленому Законом № 3671 порядку особисто звернувся до територіального органу ДМС за місцем свого тимчасового перебування (м. Київ). Під час особистого звернення до УДМС України в Київській області позивач подав заяву-анкету встановленої форми, до якої серед інших додатків долучив копію листа ГУ ДМС України у Львівській області від 29 вересня 2017 року та чотири фотокартки, як і рекомендував йому відповідач, особисто подана ОСОБА_3 заява-анкета від 31 жовтня 2017 року була в той же день зареєстрована у встановленому Правилами № 649 порядку та прийнята до розгляду уповноваженою посадовою особою УДМС України в Київській області, а 01 листопада 2017 року за цією заявою ОСОБА_3 прийнято одне із рішень, передбачених Законом № 3671, 31 жовтня 2017 року (в день особистого звернення) ОСОБА_3 видано довідку про звернення за захистом в Україні № 007697, що містить його фотографію.

За таких обставин справи суд вважає, що відповідач не допускав бездіяльності щодо розгляду заяви ОСОБА_3 від 10 вересня 2017 року, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та вірно не були задоволені судом першої інстанції.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року в справі № 813/3532/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський
Повний текст судового рішення виготовлено 18 грудня 2017 року.