Справа № 812/1201/17
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року справа №812/1201/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

при секретареві судового засідання Святодух О.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 812/1201/17 (головуючий у І інстанції Петросян К.Є., м.Сєвєродонецьк) за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ГУ ДФС у Луганській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.06.2017 № про стягнення штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв в сумі 6800 грн. (а.с. 3-6).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у задоволенні зазначеного позову ФОП ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 126-130).

Позивач не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення норм матеріального права, у зв'язку з чим просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідачем не доведено неможливість транспортування пива в стакані за межі магазину. В судовому засіданні не було доведено наявності у позивача мети продажу пива для споживання на місці, а сам по собі факт продажу пива на розлив у пластиковий стакан не є належним та допустимим доказом продажу пива для споживання на місці (а.с. 136-138).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_2 зареєстрований у встановленому законом порядку, фізичною особою - підприємцем, реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходиться на податковому обліку у відповідача, відповідно до ліцензії серії НОМЕР_3 від 14.09.2016 має право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, місце торгівлі: АДРЕСА_1 (магазин) (а. с. 11-15).

На підставі наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 31.05.2017 №332 та направлень від 31.05.2017 №№ 220, 221 відповідачем проведена фактична перевірка позивача з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за наслідками якої складений акт від 07.06.2017 № 158/12-32/40-02/НОМЕР_1 (а.с. 62-64).

Перевіркою встановлено, що 07.06.2017 у магазині, в якому здійснює господарську діяльність суб'єкт господарювання ОСОБА_2, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (магазин), продавець ОСОБА_3 здійснив продаж алкогольного напою, а саме, пива на розлив для споживання на місці в пластиковому одноразовому стакані об'ємом 0,5 л, з вмістом спирту 4,8% об., виробник ПАТ «САН ІНБЕВ Україна», м. Київ, вул. Фізкультури, 30-В, ДСТУ 3888, штрих-код 623, з датою виробництва, вказаною на кегі від 17.05.2017 у кількості одного пластикового одноразового стакану за ціною 10,00 грн. (з них 9,50 грн. вартість пива та 0,50 грн. - пластикового одноразового стакану) та видав фіскальний чек від 07.06.2017 №.

У висновку перевірки зазначено про порушення позивачем, ст. 153 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95), а саме, роздрібна торгівля алкогольними напоями - продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування (а. с. 63).

Акт перевірки підписаний ФОП ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_5 без зауважень. Копію акту перевірки вручено позивачу, що підтверджується підписом ФОП ОСОБА_2 (а.с.63 зворотній бік).

До акту перевірки додані письмові пояснення ОСОБА_2 від 07.06.2017, відповідно до яких ОСОБА_3 працює на посаді продавця в магазині, що їй належить, та здійснює продаж продуктів харчування та алкогольних напоїв. На момент проведення перевірки документи, що підтверджують наявність трудових відносин між нею та ОСОБА_3, знаходились у бухгалтера, а тому ОСОБА_2 зобов'язалась надати їх пізніше (а.с. 66 зворотній бік).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 07.06.2017 він працює на посаді продавця в магазині, що належить ФОП ОСОБА_2, розташованому за адресою: АДРЕСА_1; 07.06.2017 він продав покупцю один бокал пива «Рогань традиційне» об'ємом 0,5 л для споживання на місці за ціною 9,50 грн за пиво та 0,50 коп за пластиковий бокал на загальну суму 10,00 грн, при цьому видав фіскальний чек №. Пиво світле «Рогань традиційне» з вмістом спирту 4,8% та датою виготовлення 17.05.2017, вказаною на кегі, було налито зі спеціального обладнання з охолоджувальною установкою, розташованого на прилавку магазину (а.с. 66).

З письмових пояснень покупця ОСОБА_6 від 07.06.2017 встановлено, що 07.06.2017 за адресою АДРЕСА_1 він придбав пиво у пластиковому стакані об'ємом 0,5 л, з вмістом спирту 4,8% , вартістю 10,00 грн. Пиво вжив на місці. Застереження щодо вживання вищевказаного напою на місці були відсутні (а.с. 65).

На підставі висновків акту перевірки, за зазначене вище порушення, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.06.2017 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в сумі 6800 грн. (а.с.67).

Позивачем на вищезазначене податкове повідомлення-рішення подано скаргу до Державної фіскальної служби України, яка залишена без задоволення рішенням від 11.08.2017 (а.с.27-32).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи та не є спірними.

Спірним у справі є правомірність прийняття відповідачем за результатами перевірки суб'єкта господарювання податкового повідомлення-рішення від 08.06.2017 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в сумі 6800 грн. в зв'язку з продажем алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування.

Спірні відносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР), Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 № 854 (далі - Правила № 854) в редакціях, чинних на момент виникнення правовідносин.

Згідно ч.6 статті 153 Закону № 481/95 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Таким чином, продаж алкогольних напоїв на розлив законодавець дозволив виключно суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів за умови такого продажу кінцевому споживачу для споживання на місці, що є кваліфікуючою ознакою.

Позивач має необхідні документи для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зокрема ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоям. Згідно акта перевірки під час проведеної перевірки посадовими особами відповідача був виявлений факт реалізації алкогольного напою (пива) на розлив для споживання на місці у пластиковому одноразовому стакані об'ємом 0,5 л, з вмістом спирту 4,8%.

Факт продажу пива на розлив позивачем визнається. Разом з тим, позивач зазначає про відсутність мети продажу пива для вживання на місці та відсутність факту вживання пива на місці.

Судом першої інстанції були допитані свідки.

Допитний у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_3, який на момент проведення перевірки працював продавцем у ФОП ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно продав пиво на розлив у пластиковому стакані, однак факт вживання пива на місці спростував. Зазначив, що чоловік після придбання пива відразу ж покинув приміщення магазину, після чого увійшли посадові особи фіскальної служби та пред'явили свої посвідчення і направлення на перевірку. Також пояснив, що на автоматі для розливу пива мається оголошення про заборону розпивання спиртних напоїв в приміщенні магазину.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він є працівником ГУ ДФС у Луганській області, 07.06.2017 перебував на лікарняному, близько 10 години в магазині за адресою: АДРЕСА_1, він придбав пиво у пластиковому стакані та вжив на місці третину вмісту бокалу. Іншу частину пива він допив на вулиці, де до нього підійшли працівники податкового органу та запропонували надати пояснення з цього приводу.

Згідно ч.14 ст.15 Закону № 481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

За приписами статті 1 Закону № 481/95 роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно ч.6 ст.153 Закону 481/95 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

За приписами абз.10 ч.2 ст.17 Закону 481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 153 цього Закону - 6800 гривень

Відповідно до абз.3 п.1.3 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затвердженим наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 р. № 219, заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Відповідно до п.2.2 Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24.10.2005 №327 (далі - Інструкція №327), ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб'єктів господарювання щодо надання послуг із задоволення потреб споживачів у харчуванні з організацією дозвілля або без нього в закладах (об'єктах) ресторанного господарства (коди згідно з КВЕД - 55.3, 55.4, 55.5).

За приписами п.2.4 Інструкції №327 об'єкт (заклад) ресторанного господарства - місцева одиниця (структурний підрозділ) суб'єкта господарювання, яка розміщується в окремій будівлі або приміщенні, має, як правило, обладнаний столами та стільцями для споживання їжі зал і необхідні виробничі та побутові приміщення та в якій здійснюється продаж продукції власного виготовлення і купованих товарів, переважно для споживання на місці.

З урахуванням наявних дозвільних та реєстраційних документів позивач як суб'єкт підприємницької діяльності не відноситься до суб'єктів господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів та мають право реалізовувати алкогольні напої на розлив для споживання на місці. Зазначений факт визнається учасниками. Сторонами визнається факт реалізації саме алкогольного напою.

За приписами п.2 Правил №854 роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Відповідно до п.22 Правил №854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Враховуючи те, що магазин, який належить позивачу, не є спеціалізованим підприємством у розумінні статті 153 Закону №481/95-ВР та пунктів 2, 22 Правил №854, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач не має права здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 13.02.2012 у справі № 21-371а11.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи позивача на відсутність факту вживання алкогольних напоїв на місці, оскільки закон не пов'язує факт порушення з фактом вживання.

Актом перевірки відповідача встановлено факт продажу алкогольного напою - пива на розлив в пластиковий стакан, що в свою чергу свідчить про можливість вживання на місці з огляду на те, що пластиковий стакан призначений для споживання напоїв, а не для їх транспортування або зберігання.

Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На підставі аналізу наведених норм та встановлених обставин у їх сукупності, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, підстави для скасування постанови суду відсутні.

В повному обсязі постанова складена 19 грудня 2017 року.

Керуючись ст.250, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325, стст.327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 812/1201/17 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду може бути оскаржено до Верхового суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді: А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова