Справа № 820/5061/17
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 р. № 820/5061/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Маргвелані І.Л.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - Погорєлової Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним рішення Відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова від 08.09.2017 про зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати рішення Відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова від 08.09.2017 про зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати Відділ реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова поновити ОСОБА_3 реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з часу зняття з реєстрації з 08.09.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно зняв її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, оскільки немає підстав, передбачених статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", для зняття позивачів з реєстраційного обліку, а саме немає судового рішення про позбавлення позивача права користування житлом.

Протокольною ухвалоюсуду від 05.12.2017 замінено первинного відповідача Відділ реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова на належного - Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова.

Представник позивача у судовому засідання підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що дії відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова обґрунтовані, а тому рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 повністю відповідає вимогам діючого законодавства, є законними, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання № 04-05-11/8533-17 від 03.10.2017 ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

19 жовтня 2017 року позивач звернулась до Відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова із заявою про надання інформації щодо зняття з реєстрації місця проживання АДРЕСА_1.

Так, відповідно до листа Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова від 27.10.2017 № 04-03-35/5825/17 позивача повідомлено про те, що на підставі заяви поданої власником житла за адресою АДРЕСА_1 відповідачем прийнято рішення про зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою.

Із матеріалів справи вбачається, що 08.09.2017 ОСОБА_6 звернулась до Відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова із заявою, в якій просила зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 з адреси АДРЕСА_1.

На підтвердження права власності на житло ОСОБА_6 надала іпотечний договір № 1076 від 23.04.2014, договір про внесення змін до договору іпотеки № 887 від 08.05.2015, інформаційну довідку № 60542438 від 02.06.2016.

Судом встановлено, що 23 квітня 2014 року між ОСОБА_6 (позикодавець) та ОСОБА_3, ОСОБА_7 (позичальники) укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстраційний №1074. Відповідно до пункту 1 вказаного договору позикодавець передав у власність позичальників, а позичальники прийняли солідарно грошові кошти у вигляді в натурі та на суму 605120,00 грн, що на момент укладення договору позики за згодою сторін складає еквівалент 49600,00 доларів США. Позичальники зобов'язуються повернути солідарно позикодавцю грошові кошти в натурі та на суму 605120,00 грн, що на момент укладення договору позики за згодою сторін складає еквівалент 49000,00 доларів США, не пізніше 23 квітня 2015 року.

23 квітня 2014 року між ОСОБА_6 (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання зобов'язання, що виникло у іпотекодавця між іпотекодержателем та іпотекодавцем за договором позики від 23.04.2014 на суму 605120,00 грн, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю квартиру №62 в будинку №20, що розташований на майдані Конституції в м. Харкові.

Відповідно до листа Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова від 08.09.2017 № 04-03-20/4642/17 ОСОБА_6 повідомлено про те, що за результатами розгляду її заяви від 08.09.2017 прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3.

Не погоджуючись із вказаними діями щодо зняття її з місця реєстрації ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", який визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Так, за визначенням статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до статті 7 вказаного вище Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

- заяви особи або її законного представника;

- судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про припинення:

- підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

- підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

- підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою; 5) про виселення.

З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою; 5) про виселення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа N 21-1438а15) та від 1 березня 2016 року.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до пункту 3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев'ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Відповідно до пункту 27 Правил реєстрації місця проживання, працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи.

Згідно з пунктом 28 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Суд зазначає, що разом із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 на підтвердження права власності на житло ОСОБА_6 надала до відповідача іпотечний договір № 1076 від 23.04.2014, договір про внесення змін до договору іпотеки № 887 від 08.05.2015, інформаційну довідку № 60542438 від 02.06.2016.

Поряд із тим, відповідно до Правил реєстрації місця проживання для зняття з реєстрації місця проживання особи надаються документи, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням, а саме: закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Суд зазначає, що договір іпотеки, який надала ОСОБА_6 не свідчить про припинення підстав на право користування житловим приміщенням ОСОБА_3, а отже не відноситься до зазначеного вище переліку підстав для зняття з реєстрації місця проживання.

Крім того, суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 також відсутнє.

З ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 вбачається, що у проваджені суду перебуває спір за позовом ОСОБА_6 про усунення власникові перешкод у користування майном шляхом виселення.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд вважає, що дії відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 є протиправним, оскільки Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та Правилами реєстрації місця проживання та Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, не передбачено повноваження даного органу щодо зняття з реєстрації на підставі договору іпотеки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та вважає за необхідне з метою захисту прав та інтересів позивача зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова вчинити дії щодо реєстрації обліку та поновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Поряд із тим, позовні вимоги в частині скасування рішення Відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова від 08.09.2017 про зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено представником відповідача, що документально оформленого рішення Відділом реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова не приймалось.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 17, 86, 94, 159, 162, 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова вчинити дії щодо реєстрації обліку та поновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 320 (триста двадцять) грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова (61003, м.Харків, пл. Конституції, 7, ).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2017 року.

Суддя Д.А. Волошин