Справа № 520/4930/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/4930/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Васильків О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративними позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними дії ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачу листом № 325/К-11 від 24.03.2017 року виплатити суму компенсації втрати частини доходів та зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів за період з 27.04.2011 року по 30.09.2016 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії у розмірі 4452,51 грн.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання умов нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємства всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2012 року у справі № 2-6769/11, зокрема зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії з урахуванням посадового окладу у розмірі 1460,00 грн. за період з 27.04.2011 року; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_2 суму недоотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася унаслідок проведеного перерахунку за період з 27.04.2011 року. Постанова набрала законної сили 31.05.2013 року.

В результаті зробленого перерахунку проведено доплату у розмірі 4452,51 грн., що вбачається із розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ЮО071774.

ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 325/К-11 від 24.03.2017 року на звернення позивача ОСОБА_2 повідомлено про відсутність законних підстав для обчислення управлінням компенсації, оскільки поточна пенсія нараховувалася та виплачувалася своєчасно, та для виплати доплати по перерахунку за рішенням суду з Державного бюджету України було відсутнє відповідне фінансування. Також вказано, що нарахування компенсації втрати частини доходів не було предметом судового розгляду справ № 2а-6769/11, а тому вчинення таких дій управлінням виходитиме за межі зобов'язання, покладених постановою Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2012 року.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нараховані та виплачені суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем з вини відповідача, суд вважає, що наявні підстави для компенсації втрати частини доходу, так як позовні вимоги ОСОБА_2 у повній мірі відповідають правилам законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Як встановлено судом нарахування та виплата позивачу відповідного доходу відбулись у зв'язку із зобов'язанням ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_2

Отже, несвоєчасне нарахування 4452,51 грн. відбулося у зв'язку із неправомірною відмовою Управління, що встановлено судовим рішенням в іншій справі, у перерахунку пенсії позивача, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Київського районного суду м. Одеси ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик