Справа № 2270/7785/11
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/7785/11
Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого-судді: Боровицького О. А. , суддів: Гонтарука В. М. Драчук Т. О. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницького міжгосподарського санаторію "Україна" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом Прокурора Дунаєвецького району Хмельницької області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі Хмельницької області до Хмельницького міжгосподарського санаторію "Україна" про стягнення податкового боргу , -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2011 року прокурор Дунаєвецького району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі звернувся в суд з адміністративним позовом про стягнення з Хмельницького міжгосподарського санаторію «Україна» в рахунок погашення податкового боргу в сумі 65390,87 грн. з рахунків відповідача, відкритих в обслуговуючих банках та за рахунок готівки, що належить відповідачу.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року позов задоволено: стягнуто з Хмельницького міжгосподарського санаторію «Україна» на користь держави в особі Державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі податковий борг в сумі 65390,87 грн. з рахунків відповідача у банках та за рахунок готівки, що належить відповідачу.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність рішення вимогам статті 159 КАС України, просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скаргу ґрунтуються зокрема на тому, що на суму заборгованості по податку на землю в розмірі 65390,87 грн., яка виникла в звязку з несплатою податкового зобовязання за перший квартал 2011 року податковим органом жодних податкових вимог відповідачу не надсилалося, а податкова вимога №1/233 від 28.12.2010 року не поширюється на податкові зобовязання, які виникли після дати її складання. На думку апелянта позов про стягнення коштів за податковим боргом мав би бути поданий після спливу 60 днів, наступних за днем надіслання платникові податків податкової вимоги.

В засідання учасники процесу не зявилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог частини 4 статті 196 КАС України.

Враховуючи те, що обов'язкова явка сторін не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які беруть участь у справі за наявними матеріалами в порядку письмового провадження відповідно до статті 197 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що Хмельницький міжколгоспний санаторій «Україна» зареєстрований Дунаєвецькою районною державною адміністрацією, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та з 12.03.1997 року зареєстрований в ДПІ у Дунаєвецькому районі як платник податків.

На правовідносини сторін, що виникли, поширюються норми Конституції України, Земельного кодексу України та Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції здійснив аналіз зазначеного діючого законодавства України і дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та примусового стягнення з відповідача такої заборгованості.

Відповідно до статті 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідач задекларував зобов'язання зі сплати земельного податку, подавши до податкового органу податковий розрахунок земельного податку (а.с. 10,11).

Разом з тим, відповідачем не сплачено земельний податок, як наслідок, станом на 25 травня 2011 року за відповідачем рахується сума узгодженого податкового зобовязання зі сплати земельного податку за період з січня до березня 2011 року в розмірі 65390,87 грн..

Згідно статті 16.1.4 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 14.1.156 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Стаття 57.1 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 14.1.175 Податкового кодексу України податковій борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Загальна сума самостійно задекларованих відповідачем зобов'язань з сплати земельного податку за період з січня до березня 2011 року становить 65390 гривень 87 коп., які відповідачем не сплачені.

Стаття 87.2 Податкового кодексу України встановлює, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до статті 287.3 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Аналізуючи зазначені вище норми та фактичні обставини справи, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанцій, що самостійно задекларовані та несплачені податкові зобов'язання зі сплати земельного податку за період з січня до березня 2011 року в розмірі 65390 грн. 87 коп. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачений, відтак відповідачем зазначений борг підлягає до погашення.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. В силу частини 2 статті 200 КАС України, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 200-203 КАС України.

Водночас, твердження апелянта про право на звернення з даним позовом після спливу 60 днів, наступних за днем надіслання платникові податку податкової вимоги, є безпідставним та не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції, адже законодавцем встановлено обовязок платника самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, для подання такої декларації. До того ж, посилання відповідача на положення статті 95 Податкового кодексу України є необґрунтованим, оскільки останньою регулюється порядок продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Таким чином ухвалене по справі судове рішення є законним і обґрунтованим, а зазначена позиція скаржника є помилковою. Відповідно судове рішення першої інстанції скасуванню не підлягає, як таке, що винесене за вичерпних юридичних висновків при правильному застосуванні норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197,198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Хмельницького міжгосподарського санаторію "Україна", залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

секретар