Справа № 804/2536/16
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2017 рокусправа № 804/2536/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017року у справі №804/2536/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27 квітня 2016р., звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (з урахуванням уточненого адміністративного позову від 2 серпня 2016р.) про визнання протиправним та скасування наказу від 29.01.2016 року №21о/с про звільнення; поновлення на службі в Національній поліції України на посаді начальника кримінальної поліції Довгинцівського відділу поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 січня 2017 року всупереч своїй волі за усною вказівкою начальника Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області написав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, наказом від 29.01.2016 року №21 о/с позивача було звільнено в той же день. З метою досудового врегулювання спору звертався із заявою про відкликання рапорту та поновлення на посаді, листом від 26.02.2016 року позивача було повідомлено, що його було звільнено ГУНП в Дніпропетровській області, а з наказом від 29.01.2016 року №21 о/с не було ознайомлено. Звільнення є незаконним та в порушення Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017р. позов задоволено.

На вказане рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні прозову. Оскаржуючи постанову суду першої інстанції, відповідач до скарги включив доводи незгоди з ухвалою суду першої інстанції про поновлення строку позивачеві звернення до суду з позовом. Скарга обґрунтована тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду, поважності якого позивач, на думку відповідача не навів суду, а судом такий строк поновлено необґрунтовано, а звільнення відбулось у відповідності до норм чинного законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що копія наказу про звільнення позивачеві не надавався, рапорт про звільнення написано за вказівкою, позивач бажав продовжити службу в органах поліції у звязку з чим звернувся до Криворізького відділу поліції ГУНП України із заявою про відкликання рапорту.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин та поновив його, посилаючись на досудове врегулювання спору.

Колегія суддів вважає, що такого висновку суд першої інстанції дійшов у зв'язку із неправильним застосуванням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідач, оскаржуючи постанову суду першої інстанції, якою позову було задоволено, включив до апеляційної скарги заперечення на ухвалу суду першої інстанції від 27 квітня 2017р. та зазначив, що позивачем не було наведено поважних підстав пропуску строку звернення до суду, а суд першої інстанції необґрунтовано поновив такий.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За правилами ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Зазначені правила кореспондуються і з приписами п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Враховуючи наведені норми законодавства, пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

При цьому, загальні правила, закріплені у вищенаведеній нормі адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Так предметом спору є Наказ Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 29 січня 2016 року №21 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» з 29 січня 2016 року (а.с. 43).

З матеріалів справи вбачається що позивач 27.01.2016р. звернувся до Начальника Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області з рапортом про звільнення його з Національної поліції України за власним бажанням, який зареєстрований управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (а.с. 109).

Наказом Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 29 січня 2016 року №21 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» з 29 січня 2016 року (а.с. 43).

Листами від 29.01.2016 року №2/151 та від 01.02.2016 року №2/152 на адресу позивача ОСОБА_2 відділення ГУНП України в Дніпропетровській області повідомило про звільнення позивача з Національної поліції України та необхідність прибуття до Криворізького відділу поліції для отримання трудової книжки, приписного посвідчення та обхідного листа (а.с. 44, 45).

15 лютого 2016 року позивачем було отримано трудову книжку, про що свідчить його особистий підпис на послужному списку (а.с. 46).

17 лютого 2016 року позивач звернувся із заявою до начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу від 29 січня 2016 року №21 о/с та поновити його на посаді у зв'язку з бажанням позивача повернутись на службу до лав Національної поліції України на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114.

Вищевказані фактичні обставини щодо дат написання рапорту, прийняття оскарженого наказу, отримання трудової книжки та написання заяви, сторонами не спростовуються.

Відповідно довідки начальника Довгинцівського ОСОБА_3 в Дніпропетровській області, позивач з 29.01.2016р. на службу не виходив, навиконанні службових документів не мав, до виконання службових обовязків не приступав (а.с. 115).

Отже, згідно відомостей послужного списку, позивачем 15 лютого 2016р. отримано трудову книжку (а.с. 46).

До суду з позовом звернувся 27.04.2016р. (відповідно штампу поштового звязку на конверті), тобто із пропуском строку, визначеного ч. 3 ст. 99 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017р. судом першої інстанції поновлено позивачеві строк звернення до суду, а відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позову буз розгляду. Судом зазначено, що позивачем були пропущені строки звернення до суду з причин досудового врегулювання спору, у звязку з чим наявні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Ухвала суду першої інстанції від 27.04.20217р. про поновлення строку звернення до суду не містить обґрунтувань.

Щодо проходження публічної служби, при обчислені строків звернення до суду значення мають обставини, які підтверджують обізнаність особи про порушення прав, свобод або інтересів, а не дата ознайомлення з наказом.

Як встановлено судом та не спростовано позивачем, з 29.01.2016р. позивач не виходив на службу, а отримавши трудову книжку 15.02.2016р. позивач знав про наявність наказу про звільнення, а отже і про порушення своїх прав, а до суду звернувся 27.04.2017р.

Разом з тим, судом першої помилково не враховано ту обставину, що позивач не зазначає наявність поважних причин, що йому перешкоджали оскаржити Наказ у визначений строк.

Суд апеляційної інстанції посилання позивача та ту обставину, з якою погодився суд першої інстанції, що строк звернення до суду був пропущений з причин досудового врегулювання спору, вважає помилковим з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Отже досудове врегулювання спору повинно було б здійснено у встановленому законом порядку.

Можливість переривання строку позовної давності або досудове врегулювання спору повязана лише з фактом належно здійснення такого у встановленому законом порядку.

Такого факту судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з пунктом 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Рапорт про звільнення за власним бажанням позивачем було подано начальнику Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, який і приймав оскаржений наказ (а.с. 109).

Заява про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді позивачем подано на імя начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, на що була надана відповідь про відсутність компетенції начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на скасування наказів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с. 111).

Таким чином подання заяви не за призначенням не свідчить про досудове врегулювання спору позивачем.

На думку колегії суддів, зазначені обставини свідчать про відсутність у позивача перешкод для своєчасного звернення із цим позовом та дотримання правил адміністративного процесуального законодавства.

Оскільки позивачем не обґрунтовано належними доказами причини пропуску строку звернення до суду із позовом, а з матеріалів справи не вбачається, що цей строк пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки вказаній нормі процесуального права, отже відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.160, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017року у справі №804/2536/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу та поновлення на роботі - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу та поновлення на роботі залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскарженню в порядку і строки визначені ст.. 212 КАС України

Повний текст рішення складено 15 грудня 2017року.

Головуючий суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак