Справа № 816/1649/17
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/1649/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Пилипенко А.В.

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Гриценко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2017 №, на підставі якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції: "Адміністративні штрафи та санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів" загалом у розмірі 57800,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на момент проведення фактичної перевірки господарської одиниці - торгівельного павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_2", розташованого за адресою: АДРЕСА_1, він не здійснював підприємницьку діяльність за зазначеною адресою. Звертав увагу на те, що акт перевірки складений поверхнево, про проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 не повідомлено.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях посилався на правомірність та обґрунтованість спірного рішення.

У судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача в ході судового розгляду справи проти позову заперечували, наполягали на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

На момент виникнення та реалізації спірних відносин ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебував на обліку платників податків у Кременчуцькій ОДПІ.

Разом з цим, 13.07.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №6009645 про припинення позивачем підприємницької діяльності за власним рішенням /а.с. 35/, у зв'язку з чим у судовому засіданні 14.11.2017 протокольною ухвалою суду здійснено заміну позивача на фізичну особу ОСОБА_3

Фахівцями Головного управління ДФС у Полтавській області на підставі наказу від 14.06.2017 №1506 та відповідно до направлень від 14.06.2017 №№ 1945, 1946 /а.с. 28, 31, 32/, 15.06.2017 проведено фактичну перевірку господарської одиниці - торгівельного павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_2", розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки, у присутності продавця ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, складено акт, що зареєстрований у Головному управлінні ДФС у Полтавській області 16.06.2017 за №103/16/31/40/ /а.с. 20-23/, у якому зафіксовані такі порушення вимог чинного законодавства:

здійснення реалізації 50 гр горілки "Первак подвійного перегону" міц. 40%, виробник ТОВ "УДК", за ціною 8,50 грн та 0,5 л пива "Десант" за ціною 11,50 грн без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено вимоги частини тринадцятої статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів";

алкогольні напої реалізовані в одноразовому посуді на розлив для споживання на місці без визначення статусу підприємства громадського харчування, що є порушенням вимог статті 153 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів";

виявлено факт зберігання у торгівельному павільйоні горілки невідомої назви та походження в пластиковій тарі кількістю чотири одиниці, ємність 5,0 л кожна, без марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушено вимоги абзацу чотирнадцятого частини першої, абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

На підставі даного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області 26.06.2017 складено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем: "Адміністративні штрафи та санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів" загалом у розмірі 57800,00 грн /а.с. 8, 26/.

Не погодившись з даним рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального /підпункт 80.1.5 пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України/.

Як визначено пунктом 80.5 статті 80 Податкового кодексу України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до пункту 80.7 цієї статті, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

За змістом пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Матеріалами справи підтверджено, що перевірку господарської одиниці - торгівельного павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_2", розташованого за адресою: АДРЕСА_1, проведено двома посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області на підставі наказу відповідача від 14.06.2017 №1506 та відповідно до направлень від 14.06.2017 № 1945, 1946 /а.с. 28, 31, 32/. До початку проведення перевірки продавцю ОСОБА_4 пред'явлені службові посвідчення та направлення на перевірку, а також вручено копію наказу від 14.06.2017 №1506 про проведення фактичної перевірки, про що ОСОБА_4 власноручно зазначила у примірниках направлень на перевірку /а.с. 31, 32/.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.11.2017 повідомила, що перевірку проведено у зв'язку з надходженням на адресу Головного управління ДФС у Полтавській області листа виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31.05.2017 вих. №КО-02-25/2905, у якому повідомлено про можливі порушення суб'єктом господарювання - ОСОБА_3 вимог чинного законодавства в частині реалізації алкогольних напоїв /а.с. 27/.

Натомість, позивач та його представник у ході судового розгляду справи стверджували, що на момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 не провадив підприємницьку діяльність за адресою розташування торгівельного павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_2".

У судовому засіданні 14.11.2017 судом заслухано свідка - ОСОБА_5, яка повідомила, що вона є власником торгівельного павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_2". При цьому свідком надано для огляду договір оренди земельної ділянки для експлуатації та обслуговування тимчасової споруди торгового призначення (павільйон) по АДРЕСА_1, укладений 17.12.2015 між Кременчуцькою міською радою Полтавської області (орендодавець) та ОСОБА_5 (орендар) на п'ять років, копію якого залучено до матеріалів справи в судовому засіданні 12.12.2017 /а.с. 79-82/. Крім того, в судовому засіданні 12.12.2017 до матеріалів справи залучено копію акта державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 21.03.2000, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_5 є власником павільйону по АДРЕСА_1 /а.с. 83/.

За твердженням свідка, 01.04.2015 між нею та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди тимчасової споруди торгового призначення (торгівельного павільйону), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 терміном дії з 01.04.2015 по 31.12.2015 /а.с. 51/. Дію даного договору припинено за домовленістю сторін у грудні 2015 року, на новий строк договір оренди торгівельного павільйону сторонами не укладався.

Свідок також повідомила, що на момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 підприємницьку діяльність у згаданому вище торгівельному павільйоні не здійснював. Натомість, за усною домовленістю даний павільйон було надано в оренду іншій особі.

На запитання представника відповідача про те, чи відома їй гр. ОСОБА_4, свідок ОСОБА_5 відповіла, що дану особу вона не знає.

Водночас позивач у судовому засіданні 14.11.2017 повідомив, що гр. ОСОБА_4 працювала у нього за трудовим договором приблизно два тижні у лютому 2017 року.

У свою чергу, на уточнююче запитання головуючого судді з приводу того, на якій підставі ревізорами встановлено факт працевлаштування ОСОБА_4 саме у ФОП ОСОБА_3 на момент проведення перевірки, представник відповідача зазначила, що даного висновку посадові особи Головного управління ДФС у Полтавській області дійшли у зв'язку з одержанням даною особою направлення на перевірку, а також з огляду на надані останньою письмові пояснення від 15.06.2017 /а.с. 24/.

Разом з цим, у судовому засіданні 12.12.2017 представник відповідача також посилався на повідомлення ФОП ОСОБА_3 про прийняття працівника на роботу від 13.02.2017 та податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за І квартал 2017 року /а.с. 30, 65/.

Натомість, представник позивача у судовому засіданні 12.12.2017 надав на вимогу суду копію звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за лютий 2017 року /а.с. 74-78/, у Таблиці 5 додатку 4 "Відомості про трудові відносини оосіб" до якого ФОП ОСОБА_3 повідомив про припинення трудових відносин з ОСОБА_4 у звітному періоді на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України /а.с. 77/. Факт подання даного звіту та прийняття його контролюючим органом 15.03.2017 підтверджено квитанцією №2, роздруківку якої залучено до матеріалів справи /а.с. 73/.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що позивач довів належними та допустимими доказами факт припинення трудових відносин з гр. ОСОБА_4 у лютому 2017 року.

А з огляду на наявність такої інформації у контролюючого органу на момент проведення перевірки, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що продавець ОСОБА_4 на дату проведення перевірки працювала саме у ФОП ОСОБА_3 До того ж, наведеною обставиною спростовані доводи представника відповідача про те, що на момент проведення перевірки у контролюючого органу були відсутні відомості про звільнення позивачем продавця ОСОБА_4

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про те, що продавець ОСОБА_4 у спірних відносинах не являється уповноваженим представником ФОП ОСОБА_3, чи особою, яка на момент проведення фактичної перевірки здійснювала розрахунки у господарській одиниці позивача.

До того ж, зважаючи на повідомлені свідком ОСОБА_5 у судовому засіданні 14.11.2017 обставини та беручи до уваги зібрані у справі письмові докази, суд вважає доведеним той факт, що на момент проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 не здійснював підприємницьку діяльністю за адресою місцезнаходження торгівельного павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_2". При цьому суд виходить з того, що єдиним доказом на підтвердження відповідного факту у контролюючого органу були письмові пояснення ОСОБА_4, трудові відносини з якою позивач припинив у лютому 2017 року. А відтак, відповідні пояснення суд не приймає в якості належного доказу у справі.

Натомість, відомості про провадження позивачем підприємницької діяльності за адресою розташування згаданого вище торгівельного павільйону на момент проведення перевірки не внесені до свідоцтва платника єдиного податку /а.с. 53/ та спростовані в ході судового розгляду справи поясненнями свідка ОСОБА_5

З приводу отримання позивачем ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний номер 531 від 25.03.2017, про що зазначено у листі виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31.05.2017 вих. №КО-02-25/2905 /а.с. 27/, представник відповідача в судовому засіданні 14.11.2017 підтвердила, що ліцензія з таким реєстраційним номером Головним управлінням ДФС у Полтавській області не видавалась.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною другою загаданої статті передбачено підстави застосування фінансових санкцій у вигляді штрафів безпосередньо до суб'єктів господарювання.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що ними визначено адміністративно-господарську відповідальність суб'єкта господарювання, у господарській одиниці якого вчинено відповідні порушення.

Так, приймаючи спірне рішення відповідач виходив з того, що описані вище правопорушення мали місце у господарській одиниці ФОП ОСОБА_3

Однак, у ході судового розгляду справи суду не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б факт ведення позивачем на момент проведення перевірки підприємницької діяльності у торгівельного павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_2", розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Суд враховує, що на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення контролюючий орган був обізнаний про визначені позивачем місця провадження господарської діяльності, адже відповідна інформація зазначена у свідоцтві про сплату єдиного податку та внесена до інформаційних баз ДФС. Окрім того, позивач у березні 2017 року повідомив Кременчуцьку ОДПІ (за місцем обліку) як про прийняття ОСОБА_4 на роботу, так і про її звільнення.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, не довів належними та допустимими доказами факт вчинення описаних у акті перевірки від 16.06.2017 №103/16/31/40/НОМЕР_1 порушень вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" безпосередньо у господарській одиниці ФОП ОСОБА_3

Натомість, зібраними у справі письмовими доказами та поясненнями свідка підтверджено, що позивач на момент проведення перевірки підприємницьку діяльність у згаданій вище господарській одиниці не здійснював та не перебував у трудових відносинах з продавцем ОСОБА_4

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ФОП ОСОБА_3 повністю.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 26 червня 2017 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2017 року.

Суддя (підпис) О.О. Кукоба