Справа № 818/1516/17
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 р. Справа № 818/1516/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,

представника відповідача - Ладенко О.О.,Сумцової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1516/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 21.06.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем проведена позапланова документальна виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо підтвердження господарських операцій, що вплинули на формування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за період з 01.03.2016 р. по 28.02.2017 р. та суми бюджетного відшкодування по декларації за лютий 2017 року.

За результатами вказаної перевірки складений акт №372/18-28-13- 03//55 від 25.05.2017 р., на підставі якого 21.06.2017 р. складені податкові повідомлення-рішення:

- №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 24816,00 грн., а також зобов'язано сплатити штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6204,00 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: 14060100 податок на додану вартість у загальній сумі 33006,25 грн., з яких основний платіж - 26405,00 грн., штраф - 6601,25 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач, в порядку адміністративного оскарження, зверталась зі скаргою до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої прийнято рішення №11272/Р/99-99-11-02- 01-14 від 01.09.2017 р., яким податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Позивач вважає прийняті податкові повідомлення-рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

В акті перевірки відповідальні працівники ГУ ДФС в Сумській області вказують на допущені позивачем наступні порушення:

- відсутність у позивача власного, орендованого, або у тимчасовому користуванні обладнання, необхідного для організації первинної обробки та розпиловки лісопродукції, а також відсутність укладених договорів з іншими СГД про надання послуг розпиловки;

- кількість офіційно зареєстрованих найманих осіб (2 працівника) свідчить про неможливість здійснення повноцінного технологічного процесу деревообробки з урахуванням міжнародних стандартів якості для деревини, що експортується;

- відсутність власних чи орендованих транспортних засобів, у зв'язку із чим не вбачається можливим підтвердження правомірності використання придбаних запасних частин та паливно-мастильних матеріалів в господарських операціях ФОП ОСОБА_3

У зв'язку із цим, перевіряючі дійшли до висновку, що придбані позивачем товарно-матеріальні цінності (пиловик сосна II та III сорту, фансировина вільха, дрова, дизельне паливо, бензин А-92, А-95, запчастини та інші) документально не підтверджені щодо використання у господарській діяльності через відсутність придбаного товару в подальшій реалізації або залишках на складі та через відсутність автомобілів у власності.

До винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивачем були подані заперечення на акт перевірки та додатково надані наступні документи: договір про надання послуг №01/01/16 від 01.01.2016 р. з актами прийому-передачі та додаткову угоду №1 до договору суборенди №СБ-26/05/2014 від 26.05.2014 р. з актом прийому- передачі.

За результатами розгляду заперечень ГУ ДФС в Сумській області надісланий лист "Про надання відповіді" №3753/Р/18-28-18-03-15 від 16.06.2017 р., у якому зазначено, під час розгляду заперечення, проведеним аналізом вищезазначених документів встановлено не відповідність інформації між актами прийому-передачі та даними товарно-транспортних накладних. Крім цього, надані на перевірку договори суборенди основних засобі, укладені між приватними підприємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, нотаріально не завірені.

Розглянувши заперечення на акт перевірки, податковий орган зробив висновок, що зазначені в ньому порушення відповідають вимогам законодавства та є правомірними, а підстави вважати дії перевіряючих неправомірними, відсутні.

Всі доводи податкового органу, на думку позивача, зводяться до того, що у позивача не було технічної можливості здійснювати господарську діяльність через відсутність у власності чи користуванні відповідного обладнання для деревообробки, і 2 найманих працівників недостатньо для виконання технологічного процесу деревообробки, придбані товарно-матеріальні цінності (цвяхи, паливно-мастильні матеріали, ліс кругляк) не мали відношення до господарської діяльності, а тому і безпідставно включено до податкового кредиту суми ПДВ по вказаним операціям.

Позивач не погоджується з висновками відповідача, оскільки 03.01.2016 р. між ФОП ОСОБА_5 і ФОП ОСОБА_3 був укладений договір №03/01/16 про надання послуг по перевезенню круглого лісу та готової продукції. Відповідно до вказаного договору позивач зобов'язувалась оплачувати надані послуги та проводити оплату за ремонт та придбання запасних частин, зношених під час експлуатації техніки.

ФОП ОСОБА_5 за допомогою автотранспортних засобів "Камаз 4310" та "ЗИЛ 130" здійснював транспортування лісопродукції по території замовника між робочими зонами переробки лісопродукції.

Доставка сировини на пилораму здійснювалось іншими СГД, ФОП ОСОБА_5 КамАЗом з маніпулятором розвантажував ліс в "Накопичувач лісу" (місце куди розвантажується весь кругляк), після чого з накопичувача лісу КАМАЗ вантажить на себе і розвозить під пилорами (на рампу - конструкція на яку кладеться ліс) певну кількість кубів. У подальшому ЗІЛ 130 вивозить обрізки і тирсу з під пилорам. Під пилораму кладеться певна кількість кубів круглого лісу (для контролю обліку). Готову продукцію ЗІЛ перевозить на склад готової продукції.

Таким чином, під час надання послуг ФОП ОСОБА_5 не складались товарно- транспортні накладні, оскільки перевезення здійснювалось на самій території лісопилки. На підтвердження наданих послуг та використання паливно-мастильних матеріалів перевіряючим були надані акти наданих послуг та акти списання запчастин та палива, які не були взяті до уваги, у зв'язку із тим, що в них відсутні конкретні автотранспортні засоби, на які встановлювались придбані запчастини та списувалось пальне, що на думку податківців не вбачається можливим підтвердити правомірність використання придбаного палива та запасних частин в моїй господарській операції.

Позивачка зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних (джерел) вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Отже, у позивача наявні усі первинні документи, які були надані під час перевірки та в момент розгляду заперечень, якими підтверджується реальність здійснення господарських операцій, використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності, і отримання від такого використання доходу.

Враховуючи вищевикладене, позивач приходить до висновку що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є незаконними, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доводи представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 11.05.2017 р. по 18.05.2017 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби в Сумській області на підставі направлень на проведення перевірки від 28.04.2017 р. №828, №827 та відповідно до наказу від 28.04.2017 р. №580 проведена позапланова документальна виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо підтвердження господарських операцій, що вплинули на формування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за період з 01.03.2016 р. по 28.02.2017 р. та суми бюджетного відшкодування по декларації за лютий 2017 р., за результатами якої складено акт перевірки №372/18-28-13- 03//55 від 25.05.2017 р. (а.с. 13-33).

На підставі вищезазначеного акту перевірки 21.06.2017 р. складені податкові повідомлення-рішення:

- №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 24816,00 грн., а також зобов'язано сплатити штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6204,00 грн. (а.с. 43);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: 14060100 податок на додану вартість у загальній сумі 33006,25 грн., з яких основний платіж - 26405,00 грн., штраф - 6601,25 грн. (а.с. 41).

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач, в порядку адміністративного оскарження, зверталась зі скаргою до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої було винесено рішення №11272/Р/99-99-11-02- 01-14 від 01.09.2017 р., яким податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скаргу ОСОБА_3 - без задоволення (а.с. 45-49).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень є висновок відповідача про не підтвердження використання у господарській операціях позивачки придбаних товарно матеріальних цінностей.

Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу №30 від 07.09.2016 позивачкою придбано у ТОВ «НЕТСо» цвяхи гвинтові в асортименті (а.с. 112).

Так, відповідно до наданого платником пояснення, цвяхи гвинтові використовувались для будівництва навісів на орендованому об'єкті. На підтвердження їх використання платником надано акти списання.

Проте суд наголошує, що згідно наведених актів про списання цвяхів позивачем не визначено обсяги виконаних будівельних робіт, за допомогою яких найманих осіб чи сторонніх будівельних організацій були виконані зазначені роботи.

Так, разом із поясненнями податковому органу позивачкою було надано Акти списання №Д-0000009 від 30.11.2016, №Д-0000008 від 31.10.2016, №Д-0000007 від 30.09.2016, №Д-0000007/1 від 30.09.2016, №Д-0000002 від 31.03.2017.

Проте, суд наголошує, що позивачкою ні під час проведення перевірки ні представником позивача у судовому засіданні не надано доказів проведення будівельних робіт у зазначений період та відповідно первинних документів підтверджуючих введення в експлуатацію зазначених будівель.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі -продажу від 14.03.2016 №14/03 -СБ та договору купівлі продажу необробленої деревини №19/04-16 від 25.08.2016 позивачем було придбано у ДП «Середино-Будське лісове господарство» пиловник сосни та дрова 2 категорії (а.с. 22-23, 124-125,145-148).

Так, разом із поясненнями податковому органу позивачкою було надано Акти списання № Д-0000003 від 15.04.2017, Д-0000001 від 31.03.2017 , інвентаризаційний опис Д-0000001 на 01.03.2017, акти контрольної перевірки інвентаризації станом на 01.03.2016 та 03.05.2016.

Проте, суд наголошує, що позивачкою ні під час проведення перевірки, ні представником позивача у судовому засіданні не надано доказів використання у власній господарській діяльності зазначених товарно матеріальних цінностей. Надані документи не підтверджують зокрема наявності у позивачки відповідного обладнання для обігріву приміщення. Крім того, на перевірку та в судове засідання не надано документів підтвердження використання у господарській діяльності пиловника сосни та дрова 2, оскільки акти інвентаризації не містять інформації щодо залишків пиловника сосни та дров 2 категорії.

Суд зазначає, що згідно договору купівлі- продажу нафтопродуктів №01/16-12ша від 15.01.2016 позивачем було придбано у ТОВ «Голд- Петроліум» бензин А-92 евро та дизельне паливо (а.с. 94--95).

Також, судом встановлено, що згідно договору купівлі -продажу №161-Ш від 30.10.2015 позивачем було придбано у ТОВ «Техноторг-Дон» запчастини для транспортних засобів (а.с. 79).

В обґрунтування використання зазначених паливно мастильних матеріалів та запчастин позивач посилається на договір між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_3 про надання послуг по перевезенню круглого лісу та готової продукції №03/01/16.

Проте, суд спростовує зазначені доводи оскільки надані позивачем акти прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 74-77) не містять інформації, щодо часу, місця передачі дизельного палива та бензину, особи відповідальної за отримання товарно матеріальних цінностей.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів наявності у позивачки власних транспортних засобів, а надані бухгалтерські документи не містять відомостей щодо передачі запчастин ФОП ОСОБА_5 чи списання їх у зв'язку з встановленням на транспортні засоби.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За змістом пункту 198.1 статті 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд приходить висновку, що надані позивачем первинні документи не дають можливість встановити факт використання у господарській діяльності зазначених товарно - матеріальних цінностей, а тому позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 18.12.2017 року.

Суддя О.А. Прилипчук