Справа № 826/7768/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/7768/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Качура І.А., Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом акціонерного товариства «Новомосковська акціонерна компанія «Азот» та акціонерного товариства «Невинномизький Азот» до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: акціонерне товариство «Мінерально-хімічна компанія «ЄвроХім», державне підприємство «Агроцентр Єврохім - Україна», публічне акціонерне товариство «АЗОТ», публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол», приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулись акціонерне товариство «Новомосковська акціонерна компанія «Азот» (далі також - АТ «Новомосковська акціонерна компанія «Азот», позивач-1) та акціонерне товариство «Невинномизький Азот» (далі також - АТ «Невинномизький Азот», позивач-2) до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (далі також - Комісія, відповідач-1) та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі також - МЕРТ, відповідач-2), в якому позивачі просять:

1. Визнати протиправними дії Міністерства економічного розвитку і торгівлі України по складанню та направленню до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі Основних фактів і висновків у рамках проведення антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації, на підставі яких було прийнято рішення № АД-363/2016/4411-05 від 27 грудня 2016 року «Про застосування антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації»;

2. Визнати протиправним та скасувати в частині, що стосується АТ «Новомосковська акціонерна компанія «Азот» та АТ «Невинномизький Азот» рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі № АД-363/2016/4411-05 від 27 грудня 2016 року «Про застосування антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації»;

3. Зобов'язати Міжвідомчу комісію з міжнародної торгівлі прийняти в частині, що стосується AT «Новомосковська акціонерна компанія «Азот» та AT «Невинномизький Азот» рішення про припинення антидемпінгового розслідування без застосування антидемпінгових заходів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачами під час вирішення питання про застосування антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації необґрунтовано, за відсутності демпінгу та шкоди для національного товаровиробника, було розраховано демпінгову маржу.

Відповідачі заперечували щодо задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Під час розгляду справи, до участі у ній в якості третіх осіб, які заявляють самосійні вимоги на предмет спору, були залучені акціонерне товариство «Мінерально-хімічна компанія «ЄвроХім», державне підприємство «Агроцентр Єврохім - Україна», публічне акціонерне товариство «АЗОТ», публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол», приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання Азот». При цьому, ПАТ «АЗОТ», ПАТ «Концерн Стирол» та ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» були подані письмові заперечення проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 08 листопада 2017 року суд, на підставі вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), перейшов до її розгляду в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані представниками сторін документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

23 червня 2015 року, Комісією було прийнято рішення № АД-331/2015/4442-06 «Про порушення та проведення антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації».

В ході проведення такого розслідування відповідачем-2 були напрацьовані Основні факти і висновки у рамках проведення антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації (далі також - Основні факти і висновки), на підставі яких Комісією було прийнято оскаржуване рішення № АД-363/2016/4411-05 від 27 грудня 2016 року «Про застосування антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації».

Таким рішенням Комісії строком на п'ять років застосовані антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має наступний опис: «сечовина (карбамід), у тому числі у водному розчині, та суміші сечовини та нітрату амонію у водному або аміачному розчині походженням з Російської Федерації, що імпортується в Україну та класифікується згідно УКТЗЕД за кодами: 310210 (карбамід) та 3102 80 0000 (КАС - карбамідно-аміачні суміші) (далі також - Товар).

Розмір ставок остаточного антидемпінгового мита на імпорт в Україну Товару, встановлених таким рішення Комісії, становить:

- для ВАТ «Новомосковська акціонерна компанія «Азот»: - 18,78 %;

- для ВАТ «Невинномиський Азот» - 18,78 %;

- для ВАТ «КуйбишевАзот» - 4,19 %;

- для інших виробників у Російській Федерації - 31,84 %.

Оцінюючи подані учасниками розгляду справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», цей Закон застосовується щодо імпорту товару, який є об'єктом демпінгу, якщо такий імпорт заподіює шкоду національному товаровиробнику подібного товару.

Товар вважається об'єктом демпінгу, якщо в країні імпорту його експортна ціна є нижчою від порівнянної ціни на подібний товар у країні експорту в звичайних торговельних операціях.

Відповідно до ч. 2 статті 13 вказаного Закону, антидемпінгове розслідування проводиться з метою встановлення фактів демпінгу та шкоди.

При цьому, відповідно до статті 1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», шкода - істотна шкода, заподіяна національному товаровиробнику, або загроза заподіяння істотної шкоди національному товаровиробнику, або істотне перешкоджання створенню чи розширенню національним товаровиробником виробництва подібного товару. Порядок визначення шкоди встановлюється у статті 10 цього Закону.

Водночас, демпінг - ввезення на митну територію країни імпорту товару за цінами, нижчими від порівнянної ціни на подібний товар у країні експорту, що заподіює шкоду національному товаровиробнику подібного товару.

Відповідно до п. 3 ч. 5 статті 16 Закону, за пропозицією Міністерства Комісія приймає рішення про запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита та встановлює розмір ставки остаточного антидемпінгового мита, який не повинен перевищувати величину демпінгової маржі, розрахованої відповідно до цього Закону, та може бути меншим за величину цієї маржі, якщо такий розмір ставки є достатнім для запобігання шкоді, що заподіюється національному товаровиробнику.

Згідно із ч. 1 статті 18 Закону, за результатами проведення антидемпінгового розслідування згідно з відповідним рішенням Комісії застосовуються антидемпінгові заходи протягом строку та у розмірі, необхідному для усунення демпінгу, що заподіює шкоду.

Так, відповідно до приписів ч. 1-3 статті 10 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», у процесі розслідування встановлюється наявність та величина шкоди, що заподіюється національному товаровиробнику в одній із таких форм, якщо інше не передбачено цим Законом:

1) істотна шкода, заподіяна національному товаровиробнику;

2) загроза заподіяння істотної шкоди національному товаровиробнику;

3) істотне перешкодження створенню чи розширенню національним товаровиробником виробництва подібного товару, який є об'єктом розгляду.

Визначення наявності шкоди ґрунтується на доказах і включає об'єктивне дослідження таких факторів:

1) обсяги демпінгового імпорту та вплив цього імпорту на ціни подібних товарів на ринку країни імпорту;

2) наслідок цього імпорту для національного товаровиробника, що є логічним результатом дії факторів, зазначених у пункті 1 цієї частини.

Щодо обсягу демпінгового імпорту розглядається, чи мало місце значне зростання демпінгового імпорту чи то в абсолютних показниках, чи відносно виробництва або споживання відповідних товарів в Україні.

Щодо впливу демпінгового імпорту на ціни подібного товару розглядається:

1) чи були ціни на товар, що є об'єктом демпінгового імпорту, значно нижче цін на подібний товар;

2) чи призвів демпінговий імпорт до значного зниження цін на подібний товар;

3) чи перешкоджав демпінговий імпорт значному зростанню цін на подібний товар, яке мало б місце за умови відсутності демпінгового імпорту.

При дослідженні питання, зазначеного в пункті 1 частини другої цієї статті, розглядається більше ніж один фактор із зазначених у цій частині.

Виходячи з системного аналізу наведених правових положень вбачається, що антидемпінгові заходи вживаються виключно у випадку встановлення обставин нанесення національному товаровиробнику шкоди у розумінні вимог Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту».

Так, як вбачається зі змісту Основних фактів і висновків, зростання обсягу імпорту Товару з Російської Федерації у 2013 році на 35,9% було покладене МЕРТ в основу висновку про заподіяння національному товаровиробникові істотної шкоди та про наявність причинно-наслідкового зв'язку між демпінговим імпортом Товару походженням з Російської Федерації та істотною шкодою, заподіяною національному товаровиробнику.

При цьому, самими ж Основними фактами і висновками, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, встановлено, загалом за період (2012-2014 роки), що перевірявся, обсяги імпорту товару з Російської Федерації зменшились на 10,3% в абсолютному вимірюванні та на 9% в плані ринкової частки.

Окремо варто зауважити, що посилання відповідачів на обсяги імпорту Товару з Російської Федерації у 2015-2016 роках визнаються судом безпідставними, оскільки МЕРТ не досліджувало дані щодо виробництва Товару у вказаний період та не запитувало відповідну інформацію ні у українських виробників, ні у російських виробників, та не встановлювало факт демпінгу по відповідним поставкам Товару. Докази, що такі поставки заподіювали шкоду національному товаровиробнику відповідачами надані не були. Крім того, у цьому разі відповідачі МЕРТ не досліджувало причин зростання імпорту, що вбачається зі змісту Основних фактів і висновків.

Відповідно, з метою встановлення обставин обґрунтованості підстав для застосування антидемпінгових заходів, ключовим є з'ясування питання завдання школи національному товаровиробнику фактом зростання обсягу імпорту Товару з Російської Федерації у 2013 році на 35,9%.

В контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що згідно офіційних даних Державної служби статистики України, наведених за посиланням http://ukrstat.org/uk, виробництво карбаміду в Україні має чітке експортне спрямування. Зокрема, у період 2-го півріччя 2013 року з 972,9 тис.т. виробленого в Україні карбаміду було експортовано 929,9 тис.т., що складає 96%.

Також вбачається, що у 2 півріччі 2013 року мало місце зростання обсягу імпорту КАС. При цьому, найбільші обсяги імпорту КАС за період 2012-2014 років було зафіксовано у вересні 2013 року (18.7 тис.т.) та травні 2013 року (18.6 тис.т.).

Водночас, в контексті встановленої вище експортної спрямованості виробництва Товару, судом, на підставі даних Державної служби статистики України, розміщених за наведеним вище посиланням, встановлено, що сам експорт Товару українського виробництва суттєво зменшився у зв'язку з тим, що у 2012-2014 роках Україна втратила основні ринки збуту Товару, зокрема ринок Індії та Пакистану, які є одними з найбільших в світі. Ці ринки були втрачені на користь Китайської Народної Республіки, що підтверджується даними річних статистичних звітів IFA «Карбамід, статистичні дані» за 2013 та 2014 роки, витримки з яких надавалися позивачами у ході антидемпінгового розслідування.

Вказані дані, на думку суду, свідчать про пряму залежність між зростанням обсягів експорту з Китаю та падінням обсягів експорту з України, а відтак і падінням обсягів виробництва Товару національним товаровиробником.

Таким чином, встановлений Основними фактами і висновками спад виробництва Товару в Україні був викликаний не його імпортом з Російської Федерації, а зменшенням обсягів саме експорту Товару національним товаровиробником, викликаним погіршенням кон'юнктури на світовому ринку, спричиненим значним зростанням його пропозиції з Китайської Народної Республіки.

Крім того, при визначенні джерел заподіяння шкоди національному товаровиробнику необхідно враховувати й обставини зупинення з травня 2014 року окремих підприємств-виробників Товару у зв'язку з проведенням АТО на сході України, які були відображені у Основних фактах і висновках.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи про заподіяння, у зв'язку саме з імпортом Товару з Російської Федерації, шкоди національному товаровиробнику, у розумінні вимог Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», покладені в основу оскаржуваного рішення, оскільки обставини нанесення такої шкоди не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. В той же час судом були встановлені інші обставини, в тому числі ті, які не були належним чином досліджені відповідачами, які в своїй сукупності свідчать про безпідставність висновку відповідачів про необхідність застосування антидемпінгових заходів, що й призвело до порушення прав та інтересів позивачів у досліджуваних правовідносинах.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі:

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

«На підставі Закону» означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Разом з тим, аналіз наявних у справі матеріалів в контексті відповідних положень закону свідчить про недотримання відповідачами при вчиненні оскаржуваних дій та прийнятті спірного рішення зазначених правових вимог.

Таким чином, враховуючи наведені вище приписи Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», суд не вбачає підстав для застосування до позивачів антидемпінгових заходів при постачанні в Україну Товару, а тому правомірними та такими, що підлягають задоволенню, є позовні вимоги в частині визнання протиправними дій МЕРТ по складанню та направленню до Комісії Основних фактів і висновків та визнання протиправним та скасування в частині, що стосується позивачів, рішення Комісії № АД-363/2016/4411-05 від 27 грудня 2016 року «Про застосування антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації».

Відповідно до ч. 4 статті 16 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», у разі, якщо у процесі антидемпінгового розслідування робиться висновок, що докази наявності демпінгу або шкоди або причинно-наслідкового зв'язку між ними не є достатніми для обґрунтування продовження антидемпінгового розслідування, зокрема, що фактичний чи потенційний обсяг демпінгового імпорту є незначним або демпінгова маржа вважається мінімальною, Комісія за поданням Міністерства приймає рішення про припинення антидемпінгового розслідування без застосування антидемпінгових заходів.

Оцінюючи обставини того, що сформульовані позивачами позовні вимоги є втручанням у дискреційні повноваження державних органів, суд враховує положення обов'язкової до застосування судової практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року.

При вирішенні вказаної справи Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що яка-небудь норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними.

Фраза «передбачено законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципом верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п. 1 статті 8.

Закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання держави.

Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відповідно, оскільки судом була встановлена протиправність оскаржуваного рішення та дій відповідача-2 щодо підготовки Основних фактів і висновків у рамках проведення антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації в частині, що стосується позивачів, суд, з урахуванням наведених вище висновків та з огляду на вимоги ч. 4 статті 16 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» вважає обґрунтованими похідні від вказаних вище вимоги позивачів щодо зобов'язання Комісії прийняття рішення про припинення антидемпінгового розслідування без застосування антидемпінгових заходів в частині, що стосується позивачів.

Щодо питання дотримання позивачами строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог статті 31 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», за результатами антидемпінгового, антисубсидиційного або спеціального розслідування відповідно до законів України приймається рішення про застосування антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, яке може бути оскаржено в судовому порядку протягом місяця від дати запровадження відповідних заходів у порядку, встановленому законами України.

З наведеного вбачається, що початковою датою обрахунку строку на звернення до суду з позовом про скасування рішення, прийнятого за результатами антидемпінгового розслідування, є дата фактичного початку дії такого рішення, тобто запровадження встановлених ним заходів, адже саме з дати запровадження у життя відповідних антидемпінгових заходів вважаються порушеними, в розумінні статті 6 КАС України, права, свободи або інтереси особи, оскільки така особа зобов'язана з дати запровадження антидемпінгових заходів сплачувати відповідне антидемпінгове мито.

Як вбачається з матеріалів справи, фактичне запровадження антидемпінгових заходів, застосованих оскаржуваним рішенням, відбулося лише 22 травня 2017 року, адже, незважаючи на те, що рішення № АД-363/2016/4411-05 було прийняте 27 грудня 2016 року, і мало набрати чинності через 60 днів після його опублікування (30 грудня 2016 року), тобто 28 лютого 2017 року, з цього ж дня його дія була зупинена на підставі рішення Комісії від 13 лютого 2017 року № АД-365/2017/4411-05, і лише з 22 травня 2017 року воно фактично почало діяти у зв'язку з прийняттям Комісією рішення від 18 травня 2017 року № АД-376/2017/4411-05.

А оскільки з даним позовом позивачі звернулись до суду 16 червня 2017 року, ними не було пропущено місячного строку оскарження рішення № АД-363/2016/4411-05, який підлягає обрахунку з 22 травня 2017 року - дня фактичного запровадження відповідних антидемпінгових заходів.

Суд звертає увагу, що в частині позовних вимог про визнання протиправними дії МЕРТ по складанню та направленню до Комісії Основних фактів і висновків, на підставі яких було прийнято рішення № АД-363/2016/4411-05 від 27 грудня 2016 року застосуванню підлягає положення ч. 2 статті 99 КАС України, відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, необхідно акцентувати увагу, що облік вказаного строку починається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не з моменту вчинення оскаржуваних, у даному випадку, дій.

На думку суду, про те, що оскаржувані дії МЕРТ порушують права позивачів останні могли дізнатись лише після офіційного опублікування рішення № АД-363/2016/4411-05 від 27 грудня 2016 року, в основу якого і були покладені напрацьовані МЕРТ Основні факти і висновки, що мало місце 30 грудня 2016 року, а не з обставин самого складання Основних фактів і висновків, які самі по собі не спричиняють негативних наслідків для позивачів у вигляді необхідності справляння антидемпінгового мита. Проте дії МЕРТ щодо їх підготовки, в кінцевому рахунку, такі негативні наслідки спричинили. Відповідно, до прийняття оскаржуваного рішення не знали і не могли знати про те, що діями МЕРТ було порушено їх права та інтереси.

А оскільки, як вже зазначалось, оскільки з даним позовом позивачі звернулись до суду 16 червня 2017 року, ними не було пропущено встановлений статтею 99 КАС України строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 94, 122, 128, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов акціонерного товариства «Новомосковська акціонерна компанія «Азот» та акціонерного товариства «Невинномизький Азот» до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: акціонерне товариство «Мінерально-хімічна компанія «ЄвроХім», державне підприємство «Агроцентр Єврохім - Україна», публічне акціонерне товариство «АЗОТ», публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол», приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства економічного розвитку і торгівлі України по складанню та направленню до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі Основних фактів і висновків у рамках проведення антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації, на підставі яких було прийнято рішення № АД-363/2016/4411-05 від 27 грудня 2016 року «Про застосування антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації».

Визнати протиправним та скасувати в частині, що стосується акціонерного товариства «Новомосковська акціонерна компанія «Азот» та акціонерного товариства «Невинномизький Азот» рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі № АД-363/2016/4411-05 від 27 грудня 2016 року «Про застосування антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну деяких азотних добрив походженням з Російської Федерації».

Зобов'язати Міжвідомчу комісію з міжнародної торгівлі прийняти в частині, що стосується акціонерного товариства «Новомосковська акціонерна компанія «Азот» та акціонерного товариства «Невинномизький Азот», рішення про припинення антидемпінгового розслідування без застосування антидемпінгових заходів.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

А.Б.Федорчук