Справа № 725/4700/17
Суддя: Войтун О. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/4700/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року. Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

при секретарі Корнейчук Т.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного лісничого ДП «Чернівецький лісгосп» ОСОБА_2 третя особа Державне підприємство «Чернівецький лісгосп» про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 12 жовтня 2017 року відповідачем на підставі протоколу у справі про адміністративне правопорушення № 000027 від 12 жовтня 2017 року винесено постанову № 000027, якою визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-3 КУпАП, а саме притягнуто його до відповідальності за зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки без спеціального дозволу на площі 0,1 га.

Разом з тим, вважає вищевказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена із порушенням чинного законодавства, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення й відповідно вищевказана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю. Крім того, оскаржувана ним постанова винесена не уповноваженою на те посадовою особою, що також є підставою для задоволення його адміністративного позову.

У судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав у повному обсязі, просив про його задоволення, вказуючи про те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення. При цьому зазначив, що відповідальність за порушення земельного законодавства при знятті ґрунтового покриву без відповідного дозволу може застосовуватися лише у випадку, коли такий покрив є родючим шаром ґрунту й відповідно чинним законодавством не передбачено порядку отримання спеціального дозволу на зняття ґрунтового покриву без ознак родючості. Зокрема, процедура видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок визначена Порядком, затвердженим Наказом № 1 Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 січня 2005 року. Згідно п. 2 даного Порядку, грантовий покрив земельних ділянок це поверхневий шар ґрунту, який характеризується родючістю, а спеціальний дозвіл - це офіційний документ, який видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою і дає право власнику земельної ділянки чи землекористувачу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару) земельної ділянки. Крім того, згідно п. 3.1 Порядку власники земельних ділянок та землекористувачі, які проводять гірничодобувні, геологорозвідувальні, будівельні та інші роботи, зобовязані отримати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, якщо це призводить до порушення поверхневого (родючого ) шару ґрунту. Відповідно до п. 4.1 Порядку для отримання дозволу власник земельної ділянки, землекористувач або їх представник звертаються із письмовою заявою до відповідного органу Держкомзему, до якої необхідно додати, окрім іншого, копію агрохімічного паспорта цієї земельної ділянки. Крім того, відповідно до листа Державної інспекції по контролю за використанням та охороною земель № 6-8-3923 від 27 листопада 2008 року, агрохімічний паспорт земельної ділянки є єдиним документом, який підтверджує наявність чи відсутність родючого шару ґрунту.

Однак, при складенні протоколу та винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем не надано отримано доказів того, що земельна ділянка площею 0,1 га, про яку йдеться у постанові та протоколі, належить до земель сільськогосподарського призначення, а також характеризується ознаками родючості, тому в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення. Також вказував на те, що протокол та оскаржувана постанова у порушення вимог законодавства складені не уповноваженою на те особою, що є також підставою для задоволення позову.

Відповідач в судовому засіданні вказував на те, що дійсно оскаржувана постанова та протокол були складені не громадським інспектором сільського господарства, як це визначено положеннями ст. 53-3 КУпАП, а ним як головним лісничим, однак даний факт не є підставою для закриття провадження в справі у звязку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст. 11 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів, суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 5 вересня 2016 року, посвідченого нотаріально, громадянка ФРН ОСОБА_4 придбала у власність нежитлову будівлю літ. «Ж», загальною площею 40,40 кв.м, яка розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Іванківська, 41.

Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці для будівництва туристично-оздоровчого комплексу, площею 0,2820 га, що підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 016 від 5 вересня 2016 року. При цьому, згідно даного витягу відомості щодо обмеження у використанні земельною ділянкою встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру , затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051 відсутні ( а.с. 12-13).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 з метою забезпечення чистоти довкілля на території придбаного обєкту нерухомого майна, у жовтні 29017 року проведено придбання території від сміття, у тому числі самовільно утвореного водоймища, розташованого на території колишнього піонерського табору та очищення його від намулу.

В подальшому, після проведення вищевказаних робіт по очищенню водоймища та прилеглої до нього території, 12 жовтня 2017 року головним лісничим ДП «Чернівецький лісгосп» ОСОБА_2 у відношенні позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-3 КУпАП (а.с. 9-10).

Крім того, постановою головного лісничого ДП «Чернівецький лісгосп» від 12 жовтня 2017 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. (а. с. 7-8).

При цьому, зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_3 вчинив зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки без спеціального дозволу на площі 0,1 га., у результаті чого його дії призвели до заподіяння шкоди лісовому господарству на суму 1616, 50 грн., яка розрахована згідно додатку № 10 до постанови КМУ від 24 липня 2013 року № 541.

Так, стаття 53-3 КУпАП передбачає відповідальність за зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу, а також невиконання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту.

Відповідно до ст. 168 ЗК України, власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що регулює державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Процедура видачі та анулювання спеціальних дозволі на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок визначена Порядком, затвердженим Наказом № 1 Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 січня 2005 року.

Зокрема, п. 2 цього Порядку визначено, що ґрунтовий покрив земельних ділянок - поверхневий шар ґрунту, який характеризується родючістю, а спеціальний дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву ( родючого шару ґрунту) земельних ділянок (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою і дає право власнику земельної ділянки чи землекористувачу на заняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки .

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону земель» визначено, що родючість ґрунту - це здатність ґрунту задовольняти потреби рослин в елементах живлення, воді, повітрі і теплі в достатніх кількостях для їх нормального розвитку, які в сукупності є основним показником якості ґрунту.

Згідно п. 3.1 Порядку власники земельних ділянок та землекористувачі, які проводять гірничодобувні, геологорозвідувальні, будівельні та інші роботи, зобовязані отримати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, якщо це призводить до порушення поверхневого (родючого ) шару ґрунту, а згідно п. 4.1 Порядку для отримання дозволу власник земельної ділянки, землекористувач або їх представник звертаються із письмовою заявою до відповідного органу Держкомзему, до якої необхідно додати, окрім іншого, копію агрохімічного паспорта цієї земельної ділянки.

При цьому, відповідно до листа Державної інспекції по контролю за використанням та охороною земель № 6-8-3923 від 27 листопада 2008 року, агрохімічний паспорт земельної ділянки є єдиним документом, який підтверджує наявність чи відсутність родючого шару ґрунту.

За таких обставин, суд аналізуючи вищевказані вимоги закону приходить до висновку, що дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, може бути видано лише за умови, що ґрунтовий покрив земельної ділянки характеризується ознаками родючості, а у випадку відсутності на земельній ділянці родючого шару ґрунту обовязок отримання спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву без родючого шару ґрунту чинним законодавством не передбачено й відповідно при складенні протоколів про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 53-3 КУпАП та в подальшому винесенні відповідної постанови, органний уповноважений на здійсненні відповідного контролю має пересвідчитися, що ґрунтовий покрив має ознаки родючості та надати відповідні докази.

Крім того, статтею 255 КУпАП визначено, перелік повноважних осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 244-21 Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

При цьому, згідно п. 7-1 ч. 2 ст. 255 КУпАП визначено, що протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 53- 3 КУпАП має право складати громадський інспектор сільського господарства.

Крім того, у ст. 242-1 КУпАП визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, 52 - 53-1, 53-3 - 54, 59 - 77-1, статтею 78 (крім порушень санітарних норм), статтями 78-1 - 79, статтями 80-83 (крім порушень санітарних норм), частинами першою і третьою статті 85, статтями 86-1, 87, статтею 89(щодо диких тварин), статтею 90-1 (крім порушень санітарних норм), статтями 91-1 - 91-4, статтею 95 (крім порушень санітарних норм та норм ядерної безпеки), статтею 153, статтею 167 (щодо реалізації нафтопродуктів, екологічні показники яких не відповідають вимогам стандартів, норм та правил) і статтею 188-5 цього Кодексу.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з охорони навколишнього природного середовища та його заступники, старші державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя та їх заступники, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Чорного і Азовського морів та їх заступники, старші державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій.

Разом з тим, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, протокол та постанова були складені головним лісничим інспектором ДП «Чернівецький лісгосп» ОСОБА_5, який згідно своїх повноважень належить до кола посадових осіб, які реалізують державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, а не у сфері охорони навколишнього природного середовища, а тому враховуючи вищевказане відповідач не був уповноважений на складенні у відношенні позивача протоколу та постанови за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 53-3 КУпАП й відповідно поданий позов є обґрунтований та підлягає задоволенню частково, зокрема в частині визнання незаконної та скасування оскаржуваної позивачем постанови.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 53-3 КУпАП у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 247, ч. 3 ст. 284 КУпАП повноваження в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративному суду, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови. Відтак, правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 71, 159, 163 КАС України, ст. 53-3, ст. ст. 242, 251, 268, 277-2, 283-284, 293 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову № 000027 від 12 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 53-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 1десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_6 О. Б.