Справа № 804/7705/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 листопада 2017 р. справа № 804/7705/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ :

21 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", в якому позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати дії старшего державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій та поновлення реалізації нерухомого майна через публічні торги Державним підприємством "СЕТАМ".

Відповідно до пункту 4, 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства, та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до її юрисдикції та підсудності.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статті 17, 18, 104 - 107, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов подано з порушенням правил предметної підсудності, виходячи із наступного.

Частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикцій на належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 було винесено постанову про відриття виконавчого провадження ВП №46345239, на підставі виконавчого листа № 201/12959/13-ц, виданого 17.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

10.06.2015 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 було призначено ОСОБА_4, який має кваліфікаційне свідоцтво № 1042 від 27 червня 2001, видане Фондом Державного майна України, сертифікат суб'єкта оціночної дільності № 16515/14 від 03 червня 2014 року, видане Фондом Державного майна України, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 17 червня 2005 за №3129, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 201/12959/13-ц, виданого 17.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованості за кредитним договором № 691 - Ф від 28 вересня 2006 року, що утворилася станом на 16 липня 2013 року, а саме: заборгованість за кредитом - 2486014 грн. 83 коп.; заборгованість за відсотками - 1335678 грн. 82 коп.; комісія - 218520 грн. 31 коп.; пеня - 100000 грн.

Отже, судом встановлено, що позивач є учасником виконавчого провадження, а також, судом встановлено, що позивач не погоджується з діями державного виконавця щодо винесення постанови про поновлення виконавчого провадження, на підставі виконання ним виконавчого листа № 201/12959/13-ц, виданого 17.12.2014 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська.

Частиною 6 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства Україн чітко встановлено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Отже, рішення, дії або бездіяльність Державної виконавчої служби, або державного виконавця, при виконанні судового рішення, за загальним правилом оскаржуються до суду, який видав виконавчий лист.

Тобто, розгляд даної справи повинен розглядатись місцевим загальним судом як адміністративним судом, а саме, Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська.

Відповідно до частини 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Також слід зазначити, що відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р. Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ, порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позовна заява подана з порушенням правил предметної підсудності та не може бути розглянута Дніпропетровським окружним адміністративним судом і підлягає поверненню позивачу, відповідно до пункту 6 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, та має бути подана до місцевого загального суду.

У звязку з прийняттям такого процесуального рішення, оцінка відповідності, строку звернення до суду, форми та змісту поданої позовної заяви, відповідно до вимог чинного законодавства не надається.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами та доповненнями), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Проте, суд не вирішує питання щодо повернення позивачу судового збору, враховуючи, що при зверненні до суду судовий збір ним не було сплачено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 18, 19, 87, 108, 160, 165, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про визнання протиправними дій - повернути позивачу.

Розяснити позивачу право на звернення із зазначеною позовною заявою до місцевого загального суду, який видав виконавчий лист.

Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити позивачу, що відповідно до частини 6 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5