Справа № 804/5275/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 р. Справа № 804/5275/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Континент" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Континент" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем 23.06.2016 року отримано акт ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2016 року №278/04-36-14-01-31182939. Предметом перевірки було дотримання ТОВ "Континент" вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2016 рік, валютного та іншого законодавства. Не погодившись з висновками викладеними в акті перевірки від 14.06.2016 року №278/04-36-14-01-31182939 позивачем були направлені заперечення. Відповідачем відповідно до п.78.1.5 ПК України для перевірки заперечень наказом №702 від 05.07.2016 року призначено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства. 26.07.2016 року ТОВ "Континент" отримало акт від 21.07.2016 року №380/04-36-14-01/31182939. 05.08.2016 року позивачем отримано оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Товариство з обмеженою відповідальністю "Континент") не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями та з висновками, викладеними в акті перевірки, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою від 08.09.2016 року відкрито провадження по справі.
У звязку із закінченням повноважень у судді Степаненка В.В. та на підставі розпорядження від 16.06.2017 року №1909 д здійснений повторний автоматичний розподіл справи №804/5275/16 та згідно протоколу від 16.06.2017 року передано на розгляд судді Сидоренко Д.В.
Ухвалою суду від 20.06.2017 року справу №804/5275/16 прийнято до провадження суддею Сидоренко Д.В. та призначено до судового розгляду.
В судове засідання всі сторони з'явились.
Представник позивача адміністративний позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд,-
У зв'язку з включенням до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2016 року ТОВ "Континент" (31182939), керуючись п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77 ПК України, 05.05.2016 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ №423, яким наказано провести з 18.05.2016 документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Континент" (31182939) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2016 тривалістю 10 робочих днів.
Згідно з планом-графіком проведення документальних планових виїзних перевірок на квартал 2016 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі ст.77 ПК України та наказу №423 від 05.05.2016 року видано повідомлення від 05.05.2016 року №220, в якому зазначено , що з 18.05.2016 року буде проводитись документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Континент" (31182939).
Наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 31.05.2016 року №607 продовжено строк проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Континен" (31182939) з 01.06.2016 терміном на 5 робочих днів.
Згідно висновків акту перевірки №278/04-36-14-01/3118293 від 14.06.2016 року, перевіркою встановлено наступні порушення:
1. п.138.2 пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 157008 грн., в т.ч. за 2014 рік - 157008 грн.;
2. п.198.1, п.198.2 п.198.6 ст.198 ПК України, встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 174453 грн., в т.ч. за травень 2014 - 165612 грн., липень 2014 - 3192 грн., серпень 2014 - 1983 грн., вересень 2014 - 1583 грн., жовтень 2014 - 2083 грн.;
01.07.2016 року ТОВ "Континент" направило до ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт №278/04-36-14-01/3118293 від 14.06.2016 року, в яких зазначено, що ТОВ "Континент" не погоджується з вищевказаними в акті перевірки висновками, а саме з висновком у п.1 та п.2, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства та відомостях, зазначених в первинних бухгалтерських документах ТОВ "Континент".
Листом від 04.07.2016 року №3820/10/04-36-14-01-17 ГУ ДФС у Дніпропетровській області повідомило ТОВ "Континент", що з метою забезпечення об'єктивного розгляду питань, викладених в запереченні на акт перевірки від 14.06.2016 №278/04-36-14-01/31182939, ГУ ДФС у Дніпропетровській області призначено з 06.07.2016 року документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Континент".
У відповідь на запит ТОВ "Континент" надало завірені копії журналу-ордеру рах.281 та картки по рах.63 по підприємству ПП "Веста Метаопт" у кількості 11 аркушів за періоди 2014р., 2015р., 1 квартал 2016р. Дані документи відповідачем отримано 06.07.2016 року.
Наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 12.07.2016 №770 продовжено строк проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Континент" з 13.07.2016 терміном на 2 робочих днів.
Згідно висновків акту перевірки №380/04-36-14-01/31182939 від 21.07.2016 року, перевіркою встановлено наступні порушення:
1.п.138.2 пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 7958 грн., в т.ч. за 2014 рік - 7958 грн.;
2. п.198.1 п.198.2 п.198.6 ст.198 ПК України, встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 174453 грн., в т.ч. за травень 2014 - 165612 грн., липень 2014 - 3192 грн., серпень 2014 - 1983 грн., вересень 2014 - 1583 грн., жовтень 2014 - 2083 грн.
Листом від 27.07.2016 року №4443/10/04-36-14-01-19 ГУ ДФС у Дніпропетровській області розглянуло заперечення до акту перевірки ТОВ "Континент" від 14.06.2016 №278/04-36-14-01/31182939, в якому зазначено, що за результатами розгляду заперечень ТОВ "Континент" на висновок акту від 14.06.2016 №278/04-36-14-01/31182939, з урахуванням висновку акту документальної позапланової виїзної перевірки на підставі п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України №380/04-36-14-01/31182939 в частині оскаржуваних питань викласти в наступній редакції:
1.п.138.2 пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 7958 грн., в т.ч. за 2014 рік - 7958 грн.;
2. п.198.1 п.198.2 п.198.6 ст.198 ПК України, встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 174453 грн., в т.ч. за травень 2014 - 165612 грн., липень 2014 - 3192 грн., серпень 2014 - 1983 грн., вересень 2014 - 1583 грн., жовтень 2014 - 2083 грн.
За результатами перевірки та розгляду заперечень ТОВ "Континент" було отримано податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями, позивач з оскарженням останніх звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд приходить до наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Статтею 200.1 ПК України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ст.200.4 ПК України)
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
- рух активів у процесі здійснення господарської операції.
- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Згідно з частини 2 статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п.1.2 Наказу №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.
Із змісту статті 9 цього Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, зокрема шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
Перевіркою встановлено взаємовідносини ТОВ "Континент" з ПП "Веста Метаопт".
З матеріалів справи вбачається, що між ПП "Веста Метаопт" (постачальник) та ТОВ "Континент" (покупець) укладено договір поставки №75 від 05.05.2014 року, предметом якого є зобов'язання постачальника передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, узгоджений у договорі. Також 12.06.2014 року між ПП "Веста Метаопт" (перевізник) та ТОВ "Континент" (замовник) договір №67 на транспортне обслуговування, предметом якого є зобов'язання перевізника доставити автомобільним транспортом довірений йому вантаж до пункту призначення і видати його уповноваженій особі (вантажоодержувачу), а замовник зобов'язується оплатити надані йому послуги.
Також на виконання умов договору купівлі-продажу №67 від 12.06.2014 року, позивачем надані копії: видаткова накладна №305 від 05.05.2014 року; видаткова накладна №324 від 06.05.2014 року; видаткова накладна №335 від 07.05.2014 року; видаткова накладна №348 від 08.05.2014 року; видаткова накладна №363 від 12.05.2014 року; видаткова накладна №369 від 13.05.2014 року; видаткова накладна №382 від 14.05.2014 року; видаткова накладна №394 від 15.05.2014 року; видаткова накладна №403 від 16.05.2014 року; видаткова накладна №422 від 19.05.2014 року; видаткова накладна №429 від 20.05.2014 року; видаткова накладна №439 від 21.05.2014 року; податкова накладна №305 від 05.05.2014 року; податкова накладна №324 від 06.05.2014 року; податкова накладна №335 від 07.05.2014 року; податкова накладна №348 від 08.05.2014 року; податкова накладна №363 від 12.05.2014 року; податкова накладна №369 від 13.05.2014 року; податкова накладна №382 від 14.05.2014 року; податкова накладна №394 від 15.05.2014 року; податкова накладна №403 від 16.05.2014 року та інші.
На підтвердження проведених робіт, в матеріалах справи місяться складені між замовником ТОВ "Континент" та виконавцем ПП "Веста Метаопт": акт №1080 здачі-прийняття робіт (надання послуги) на суму 1150,00 грн. з відповідним розшифруванням від 12.07.2014 року; акт №1114 здачі-прийняття робіт (надання послуги) на суму 1500,00 грн. з відповідним розшифруванням від 15.07.2014 року; акт №1239 прийняття-здачі виконаних робіт на суму 4000,00 грн. з відповідним розшифруванням від 23.07.2014 року; акт №1241 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 2400,00 грн. з відповідним розшифруванням від 23.07.2014 року; акт №1258 прийняття-здачі виконаних робіт на суму 4400,00 грн. з відповідним розшифруванням від 24.07.2014 року та інші.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ПП "Веста Метаопт" підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Проте, суд зазначає, що реальність операцій з придбання товарів (робіт, послуг) позивачем за договорами, укладеними з ПП "Веста Метаопт" підтверджується первинними документами, оформленими у відповідності до вимог чинного законодавства України, згідно яким здійснювалося постачання, отримання, оплата та оприбуткування товару (робіт, послуг).
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Таким чином, на час розгляду справи, кримінальне провадження по щодо встановлення фіктивності підприємства ПП "Веста Метаопт" закрито, у зв'язку з відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно підпунктами 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності та не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки податковий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов'язань щодо отримання та оплати товару/послуг.
Зазначені обставини залишились не спростованими в ході судового розгляду справи.
Платник податків не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як елемента верховенства права (ст. 8 Конституції України), індивідуалізації відповідальності (ст. 61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст.129 Конституції України).
Таким чином, позивачем отримані вказані податкові накладні у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
На сьогоднішній день, судами України при вирішенні спорів з податковими органами застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес АД» проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності).

За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Статтею 4 Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства України визначено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

У зв'язку із цим презюмується, що дії та рішення платника податків вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника - достовірними.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог до оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність платника податків про зазначення його контрагентами недостовірних відомостей.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Проте, під час розгляду справи відповідачем таких доказів суду надано не було.

Однак, на підтвердження реальності здійснення фінансово-господарський операцій, позивач під час розгляду справи, було надано інформацію про самі договори, суми на які було укладено договори, а також податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання-здачі робіт (послуг) та інше.

Таким чином, зазначене вище спростовує висновки перевірки в частині відсутності реального здійснення господарської операції між ТОВ "Континент" та ПП "Веста Метаопт".

За таких умов, податкові повідомлення - рішення №, №, № від 01.08.2016 року прийняті ГУ ДФС у Дніпропетровській області є такими, що прийняті протиправно, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір у сумі 4046,82 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 12.08.2016 року №765 та від 01.09.2016 року №819, які містяться в матеріалах справи, підлягає компенсації з ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 05.12.2017 року.

У повному обсязі постанову складено 11.12.2017 р.

Керуючись ст.160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2016 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Континент" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4046,82 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1