Справа № 812/1625/17
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1625/17

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Шляхтун М.М.

та

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (договір про надання послуг адвокатом

від 03.11.2017 № 311/2017, свідоцтво про право на

зайняття адвокатською діяльністю від 11.10.2012 № 1096)

від відповідача - Лобко М.А. (довіреність від 28.11.2017 № 31-12-0.61-5253/2-17)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 20 листопада 2017 року б/н (арк. спр. 26-31), просить зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ , зона 18, квартал 002).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з метою реалізації права, передбаченого пунктом «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України, до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області направлена письмова заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ , зона 18, квартал 002).

09 червня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Луганській області вдруге відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, порушивши при цьому місячний термін розгляду клопотання, передбачений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України та статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». У повторній відмові відповідачем підставою відмови зазначено те, що за інформацією відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області встановлено, що витребувана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні. Але у відмові від 09 червня 2017 року за № М-1061/0-859/6-17 не зазначено жодного посилання на норми чинного законодавства, які б обґрунтовували зазначені підстави у відмові, а також не зазначено назви, дати та номеру документу, на підставі якого і коли саме земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні. Тобто, неможливо бути впевненим, що такий документ дійсно існує, і не відомо, до чи після отримання клопотання позивача бажану земельну ділянку було включено до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні. Посилання відповідача на частину третю статті 136 Земельного кодексу України безпідставне, оскільки бажана земельна ділянка не включена до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а лише включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні.

Також, позивач зазначила, що на законодавчому рівні визначено право розпорядження землями сільськогосподарського призначення виключно на підставі норм Земельного кодексу України, а тому відповідачу заздалегідь було відомо, що при розгляді заяви позивача він не мав права надавати відповідь, яка не містить вмотивованих відмов щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ , зона 18, квартал 002), та суперечить вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. З цього випливає, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 09 червня 2017 року «Про розгляд клопотання» за № М-1061/0-859/6-17 порушує права позивача, передбачені статтею 14 Конституції України та статтями 22, 81, 121 Земельного кодексу України, бо розглянута відповідачем з порушенням порядку, встановленого законодавством.

Головне управління Держгеокадастру у Луганській області адміністративний позов не визнало, про що подало заперечення проти адміністративного позову від 05 грудня 2017 року б/н, в яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 37-41).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 15 травня 2017 року № 114 «Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами» додатково включено 3 земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 34,6950 га до переліку земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, зокрема земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області орієнтовною площею 15,6900 га. Також цим наказом надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 15,6900 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області.

З аналізу норм частини сьомої статті 118, частин третьої, четвертої статті 136 Земельного кодексу України, відповідач зробив висновок, що положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Водночас, виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечує саме організатор земельних торгів, яким у спірних правовідносинах є відповідач, що здійснює реалізацію права державної власності на спірну земельну ділянку.

Отже, резюмує відповідач, включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів. Зважаючи на викладене, у зв'язку з невідповідністю місця розташування спірної земельної ділянки вимогам Земельного кодексу України (оскільки вона включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону), Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області 09 червня 2017 року за № Г-1056/0-853/6-17 надано відповідь позивачу, в якій повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

На заперечення проти адміністративного позову представником позивача поданий відзив від 11 грудня 2017 року б/н, в якому з посиланням на норми Конституції України та Земельного кодексу України вказано, що всі громадяни України мають право на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування отримати безкоштовно із земель комунальної та державної власності у власність земельні ділянки для ведення фермерського господарства або ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (приватизація землі для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га). Підставою для відмови відповідачем у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки можуть бути виключно передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України обставини, перелік яких є вичерпним. Проте, як вбачається зі змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 09 червня 2017 року за № Г-1056/0-853/6-17, рішення прийняте не відповідно до вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, а по іншим підставам, які не мають відношення до законодавчих підстав та порядку, які стосуються набуття і реалізації права на землю, в тому числі, і порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою (розділ IV глава 19 Земельного кодексу України). Також, представник позивача зауважив, що відповідачем на час розгляду клопотання в наданні дозволу позивачеві на розробку проекту землеустрою не надано достовірних доказів того, що на час відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ним було сформовано перелік земельних ділянок та визначено площу земельних ділянок, яка передається на земельні торги, і сама інформація носить характер припущення. З наданої відповідачем відповіді не вбачається, чи здійснювалась ним перевірка відповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як того вимагає частина сьома статті 118 Земельного кодексу України. Факт наявності наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 15 травня 2017 року № 114 «Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами», згідно з яким додатково включена земельна ділянка, розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області орієнтовною площею 15,6900 га і надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на який посилається відповідач у своїх запереченнях, не заслуговує на увагу. Отже, відмова в наданні дозволу позивачеві на розробку проекту землеустрою є незаконною і не відповідає нормам матеріального права (арк. спр. 70-73).

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в уточненому адміністративному позові від 20 листопада 2017 року.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях проти адміністративного позову від 05 грудня 2017 року б/н.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_3 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області із заявою від 05 травня 2017 року б/н, яка отримана відповідачем 12 травня 2017 року за № Г-1056/0/5-17, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності, землі сільськогосподарського призначення, угіддя, рілля, розташованої за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області, КОАТУУ , зона 18, квартал 002 (арк. спр. 47-48). До заяви позивач додала копію паспорту, ідентифікаційного номера та графічні матеріали - викопіювання з кадастрової карти із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки (арк. спр 9-11, 14, 49), що також не заперечувалось сторонами під час судового розгляду справи.

Листом від 09 червня 2017 року за № Г-1056/0-853/6-17 відповідач повідомив позивача, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області не має правових підстав задовольнити клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства до завершення торгів та зазначив таке.

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. За інформацією Відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області встановлено, що витребувана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні. Керуючись пунктом 3 статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (арк. спр. 16).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України (тут і надалі посилання на норми Земельного кодексу України наводяться в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» вирішено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення, а також установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються (абзац третій пункту 1, пункт 5 постанови).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, згідно з підпунктом 31 пункту 4 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) наділена повноваженнями розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно із пунктами 7, 9 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Відповідно до підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Луганської області (арк. спр. 52-62).

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Луганської області.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Частинами першою та другою, пунктом «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено:

землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей;

до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо);

землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з абзацом першим частини першої та частиною другою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом «в» частини третьої цієї статті передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частини шостої цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Пунктом «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно із частиною першою статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до абзацу шістнадцятого частини другої статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Відповідно до частин першої, другої статті 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів (абзац перший частини третьої статті 135 Земельного кодексу України).

Питання добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовки лотів для продажу на земельних торгах врегульовані в статті 136 Земельного кодексу України.

Згідно із частиною першою статті 136 Земельного кодексу України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови (частина друга статті 136 Земельного кодексу України).

З аналізу зазначеної норми права слідує, що звернення фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства не є перешкодою для включення таких земельних ділянок у перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Відповідно до частини третьої статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

З огляду на вищевказану норму земельного законодавства, право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства не є абсолютним, а може обмежуватись загальними правилами земельного законодавства, зокрема частиною третьою статті 136 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною четвертою статті 135 Земельного кодексу України підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає, зокрема, виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості).

Частиною третьою статті 136 Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Водночас, виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечує саме організатор земельних торгів, яким у спірних відносинах є відповідач, що здійснює реалізацію права державної власності на спірну земельну ділянку.

Отже, включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів.

Судом встановлено, що на підставі пропозицій Відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, викладених у листі від 05 травня 2017 року № 22-28-99.1-599/15-17, наказом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 15 травня 2017 року за № 114 «Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами» додатково включено 3 земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 34,6950 га до переліку земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, зокрема земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області орієнтовною площею 15,6900 га. Зокрема, до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, включена земельна ділянка кадастровий номер :18:002, орієнтовною площею 15,6900 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області. Також цим наказом надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 15,6900 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (арк. спр. 42-44, 45, 46).

Зазначена у заяві позивача від 05 травня 2017 року б/н бажана земельна ділянка орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності, землі сільськогосподарського призначення, угіддя, рілля, розташованої за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ , зона 18, квартал 002), перебуває у складі земельної ділянки кадастровий номер :18:002, орієнтовною площею 15,6900 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області, включеної до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги окремими лотами згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 15 травня 2017 року за № 114 «Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами», про що свідчить інформація з публічної кадастрової карти України (арк. спр. 14, 46, 49, 69).

Зважаючи на викладене, у зв'язку з невідповідністю місця розташування спірної земельної ділянки вимогам Земельного кодексу України (бажана земельна ділянка перебуває у складі земельної ділянки, включеної до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги окремими лотами), суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки.

Крім того, суд звертає увагу, що повноваження по розпорядженню земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Луганської області належать до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до практики Верховного Суду України отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року № 21-3690а15, від 13 грудня 2016 року № 21-2573а16 та інших.

Таким чином, у випадку задоволення цього позову, може виникнути ситуація, коли ОСОБА_3 після розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки буде позбавлена можливості безпосередньо отримати у власність цю земельну ділянку, тобто очікування та затрати позивача будуть невиправданими.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України у судовому засіданні 11 грудня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 18 грудня 2017 року, про що згідно вимог частини другої статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Згідно з частиною третьою статті 160 КАС України постанова складена у повному обсязі 18 грудня 2017 року.

Суддя Т.І. Чернявська