Справа № 2270/11795/11
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого-судді: Боровицького О. А., суддів: Драчук Т. О. Сторчака В. Ю. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2011 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови від14.09.2011 року , -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2011 року управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації звернулось в суд з адміністративним позовом до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови ВП №27407829 від 14.09.2011 року про накладення штрафу у розмірі 1360,00 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2011 року в задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, не з'ясування обставин, які мають значення для справи, а також на неправильне застосування норм права, просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2011 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги, апелянт мотивує зокрема тим, що відповідач не в змозі виконати рішення суду у спосіб та порядок, визначені виконавчим документом з поважних причин, відтак, підстави для винесення оскаржуваної постанови відсутні.

Особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з'явились.

02 грудня 2011 року від позивача надійшло клопотання (вх. №9477) про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обовязкова, колегія суддів у відповідності до частини 4 статті 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно статті 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши доводи апеляції наявними у матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 05 липня 2011 року на підставі виконавчого листа №2а/2218/4739/11 виданого 19.05.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, невиплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік з урахуванням виплачених сум та заяви стягувача відкрито виконавче провадження ВП № 27407829 з наданням боржнику строку для добровільного виконання рішення .

Виконавчий лист про зобовязання управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації провести нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, невиплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік з урахуванням виплачених сум, боржником не було виконано.

14 вересня 2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області при примусовому виконанні виконавчого листа №2а/2218/4739/11 виданого 19.05.2011 року на управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації за повторне невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 1360,00 грн., відповідно до статтей 5, 11, 89 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності доводів викладених у позовній заяві щодо неправомірності накладення штрафу за невиконання рішення суду та відповідно відсутності підстав для скасування постанови ВП № 27407829 від 14 вересня 2011 року про накладення штрафу, з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На органи Державної виконавчої служби покладено функції з примусового виконання рішень.

Примусове виконання судового рішення передбачає вчинення державним виконавцем ряду процесуальних та виконавчих дій, прийняття певних рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Згідно із частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час винесення постанови ВП № 27407829 від 14 вересня 2011 року) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В силу частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 89 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Обовязковість судових рішень безпосередньо закріплена в Конституції України та не потребує додаткового закріплення у судовому рішенні.

Так, у відповідності до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 255 КАС України, постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, являється ознакою складу злочину передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України як невиконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що згідно пункту 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі "Жовнер проти України" державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. Відповідно до пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року по справі "ОСОБА_3 проти України" виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Між тим, з матеріалів справи не вбачається, що неможливість виконання судового рішення підтверджується будь-якими доказами. Листи скаржника про відсутність бюджетних коштів самі по собі не підтверджують цього факту, таким чином посилання апелянта на неможливість реального виконання рішення суду, а також на те, що ним здійснені всі можливі заходи по виконанню рішення, виконання якого на думку позивача від нього не залежить не свідчить про наявність поважних причин через які позивач не може виконати рішення суду. Посилання скаржника на неможливість виконання рішень суду у звязку з відсутністю бюджетних коштів щодо реалізації виплати разової грошової допомоги, колегія суддів вважає також необґрунтованими, оскільки держава повинна виконувати взяті на себе зобов'язання та не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Адже, відсутність коштів для виплати, стягнутої за рішенням суду, допомоги не може бути підставою для невиконання рішень суду, оскільки судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Колегія суддів бере до уваги також те, що відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що приймаючи постанову ВП № 27407829 від 14 вересня 2011 року про накладення штрафу відповідачем дотримано норми чинного законодавства, відтак відсутні підстави для її скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевказаних висновків суду.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

У звязку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2011 року без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197,198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації, залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2011 року, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

секретар