Справа № 405/1605/17 (2-а/405/58/17)
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 грудня 2017 р. К/800/36522/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпіцька Л.Т.
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 р. у справі №405/1605/17 за позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом про: визнання протиправними дій відповідача по відмові позивачу в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення, з 08 вересня 2014 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2017 р. позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 р. скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою відмовлено у задоволенні позову.
У касаційній скарзі заявник ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки йому видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, яке видається особам, які, зокрема, працювали у зоні відчуження з 01.07.1986 року до 31.12.1986 року не менше 5 днів.

Між тим, скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, особам які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, - 10 років.

Згідно з пунктом 7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Отже, обов`язковою умовою призначення пенсії учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із зменшенням пенсійного віку на 10 років на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» окрім наявності посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є довідки в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де проводилися роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачем було надано відповідачу окрім посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС військовий квиток, в якому зазначено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 03.12.1986 року по 27.02.1987 року у складі військової частини Чернобильської КЕЧ в складі 240 ОЕТР при Чорнобильському КЕЧ районі.

Також позивачем надано довідку Галузевого державного архіву міністерства Оборони України від 30.04.2014 року №4/1021. З даної довідки вбачається, що в архівних документах в/ч Чернобильської КЕЧ значиться, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 03.12.1986 року по 27.02.1987 року. Дні виїзду в зону не відображено. Місце дислокації частини за вказаний період зазначено с. Оране.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року №106 с. Оране Іванківського району Київської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

При цьому, з наданих позивачем документів не вбачається факт перебування позивача саме у зоні відчуження, тобто в населеному пункті віднесеного до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106. Крім того, в наданих позивачем документах не значиться також і об`єкт, де ним проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи те, що положеннями статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено право на зменшення пенсійного віку на 10 років особам, які працювали саме у зоні відчуження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за положеннями статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що наявність у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії дає йому право на користування пільгами передбаченими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для цієї категорії осіб, проте сама по собі наявність такого посвідчення не може бути підставою для призначення позивачу пенсії у відповідності до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, ця касаційна скарга є необгрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 211, 213, п.5 ч.5 ст. 214 КАС України, -

у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 р.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Т. Черпіцька