Справа № 813/2783/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року справа № 813/2783/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача - Решетника П.Є.

представника відповідача - Жеребецького Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Ухвалою від 14 серпня 2017 року відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.07.2017 року Головним управлінням ДФС у Львівській області було прийнято податкове повідомлення - рішення за № . Вказане податкове повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки фінансово - господарські відносини між позивачем та «ТзОВ «Елайтінг» відбувалися повністю на законних підставах, були вчинені з наміром створення правових наслідків, які обумовлювалися правочином, а також були документально оформлені у повній відповідності до норм чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задоволити.

Позиція відповідача викладена у письмовому запереченні на позов та обґрунтовується тим, що господарська операція із придбання у ТзОВ «Елайтінг» будівельних робіт не відбулася у дійсності. Вказують на те, що наданні позивачем первинні документи, не опосередковувалися реальним рухом активів між ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» та ТзОВ «Елайтінг». Зазначають, що проведеною перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» із ТзОВ «Елайтінг».

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав наведених у запереченні на адміністративний позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Львівській області (далі - відповідач) проведено документальну позапланову виїзної перевірки ТзОВ "Ві.Ай.Пі" (ЄДРПОУ -38127429) (далі - позивач) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 31.03.2017 року. За результатами перевірки складено акт від 16.06.2017 року за № 764/13-01-14-14/38127429.

Як вбачається з акта перевірки, податковим органом в ході перевірки встановлено порушення:

1) п.198.1, п. 198.2, п.198.3, ст. 198, п.200.1., п.200, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями), завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 1 016 796 грн., в т.ч. за грудень 2016 року в сумі 412 117 грн., за січень 2017 року в сумі 604 679 грн., в результаті чого: занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету (р.18) в сумі 412 117 грн., за період грудень 2016 року; завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення) (р.19) в сумі 604 679 грн., за період березень 2017 року.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення форми «Р»:

- від 14.07.2017 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 618 175, 50 грн., за податковим зобов'язанням у розмірі 412 117 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 206 058, 5 грн.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до ст.134 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст.138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст. 152 цього Кодексу.

Положеннями п. 135.2 ст. 135 ПК України передбачено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Підпунктом 139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.(п. 198.3. ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З аналізу вказаних норм вбачається, що для встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно дослідити усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

З наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що Гніздичівською селищною радою (замовник) та ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» (підрядник) укладено договір № 17/11/2015 від 17.11.2015 року. Згідно п. 1.1 даного Договору Замовник доручає, а Підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов Договору виконання власними силами, із можливістю залучення до виконання робіт інших осіб (субпідрядників) з використанням власних будівельних матеріалів, монтажних робіт по об'єкту «Школа в смт. Гніздовичі Жидачівського району Львівської області. (Т1, а.с. 81- 86).

На виконання умов договору № 17/11/2015 від 17.11.2015 року, 01.12.2016 року ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» (Генпідрядник) та ТзОВ «Елайтінг» укладено договір підряду № 12/4/3. Згідно умов даного договору Генпідрядник доручає, а Субпідрядник зобов'язується власними силами і залученими силами і засобами виконати роботи на об'єкті: «Школа в смт. Гніздичів, Жидачівського району, Львівської області згідно з умовами даного Договору».

По даних операціях ТзОВ «Елайтінг» виписано податкові накладні №18 від 30.12.2016 на загальну суму, що підлягає сплаті з урахуванням податку на додану вартість 128999, 25 грн.; № 19 від 30.12.2016 року на загальну суму, що підлягає сплаті з урахуванням податку на додану вартість 277169, 67 грн.; № 20 від 30.12.2016 року на загальну суму, що підлягає сплаті з урахуванням податку на додану вартість 1444988, 86 грн.

01.11.2016 року між Департаментом регіонального - розвитку та житлово - комунального господарства Київської обласної державної адміністрації (Замовник) та ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» (Підрядник) укладено договір № 124-16 будівельного підряду щодо об'єкту будівництва «Реконструкція дитячого дошкільного закладу розширенням в с. Пірнове, Піпнівська сільська рада, Вишгородський район, Київська область». (Т1, а.с. 96- 104).

На виконання умов договору № 124- 16 від 01.11.2016 року, 01.12.2016 року між ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» (Генпідрядник) та ТзОВ «Елайтінг» (Субпідрядник) укладено договір підряду № 12/6/1.

На виконання умов договору підряду № 12/6/1 від 01.12.2016 року позивачем до матеріалів справи долучено довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2016 року, акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року.

По даних операціях ТзОВ «Елайтінг» виписано податкову накладну №21 від 30.12.2016 на загальну суму, що підлягає сплаті з урахуванням податку на додану вартість 549151, 70 грн.

Департамент регіонального розвитку та житлово - комунального господарства Київської обласної державної адміністрації та ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 2-16 від 24.10.2016 року щодо реконструкції приміщення лабораторії на 30 відвідувань в зміну по вул.. Леніна, 59 А, с. Плесецьке, Васильківського району, Київської області. (Т1, а.с.115).

01.12.2016 року між ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» (Генпідрядник) та ТзОВ «Елайтінг» (Субпідрядник) укладено договір підряду щодо реконструкції приміщення лабораторії на 30 відвідувань в зміну по вул. Леніна, 59 А, с. Плесецьке, Васильківського району, Київської області. (Т1, а.с.116).

По даних операціях ТзОВ «Елайтінг» виписано податкову накладну № 23 від 30.12.2016 на загальну суму, що підлягає сплаті з урахуванням податку на додану вартість 53146, 07 грн.; № 24 від 30.12.2016 на загальну суму, що підлягає сплаті з урахуванням податку на додану вартість 18392, 09 грн.; № 25 від 30.12.2016 на загальну суму, що підлягає сплаті з урахуванням податку на додану вартість 856, 32 грн.

Факт оплати підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями (Т1, а.с. 140- 160).

Представником позивача до матеріалів справи було долучено копію договірної ціни на виконання робіт по об'єкту: «Школа в смт. Гніздичів, Жидачівського району Львівської області», копію договірної ціни на виконання робіт по об'єкту «Реконструкція дитячого дошкільного закладу з розширенням в с. Пірнове, Пірнівська сільська рада, Вишгородського району, Київська область, копія договірної ціни на виконання робіт по об'єкту «Реконструкція приміщень амбулаторії на 30 відвідувань в зміну по вул. Леніна, 59 А в с. Плесецьке, Васильківського району Київської області.

Враховуючи викладене, суд не може покласти в основу судового рішення аргументи та обґрунтування контролюючого органу обставин нереальності згаданих господарських операцій, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях і у своїй сукупності не можуть беззаперечно підтверджувати згадані обставини. При цьому, викладені в акті перевірки висновки ґрунтуються виключно на підставі інформації ІС «Податковий блок» та даних Єдиного реєстру податкових накладних .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що прямими доказами, в підтвердження реальності здійснення вищенаведених господарських операцій є надані позивачем первинні бухгалтерські документи, які не містять недоліків, а не докази, на які посилається контролюючий орган в акті перевірки.

Крім цього, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження фактів, які були викладені у акті перевірки, щодо діяльності контрагента позивача.

Суд встановив, що на час здійснення господарської операції контрагент позивача мав ліцензію № 13-Л від 04.04.2016 року видану Державною архітектурною - будівельною інспекцією України щодо господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності.

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивач не порушив вимоги податкового законодавства в межах спору.

Суд погоджується з твердженнями позивача про недопустимість такого підходу відповідача до правової оцінки правовідносин щодо формування податкового кредиту. З цього приводу слід також зазначити, що висновки податкового органу прямо суперечать не лише нормам Податкового кодексу України, а й практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується національними судами як джерело права. Так, Європейський Суд у рішенні від 22 січня 2009 року у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 14.07.2017 є протиправним, і тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 9272,63 грн.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69 - 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення, винесене Головним управлінням ДФС у Львівській області 14.07.2017 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» судові витрати у розмірі 9272 (дев'ять тисяч двісті сімдесят дві) гривні 63 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 19 грудня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.