Справа № 820/3398/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків

14 грудня 2017 р. справа № 820/3398/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є., представника позивача - Мудраченко І.В., представника відповідача - Попова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування наказу,-

встановив:
Позивач, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу (з урахуванням уточнень) про визнання протиправним та скасування пункту 2.12 Наказу командира військової частини (Польова пошта НОМЕР_2 ) №887 від 30.03.2017 року Про результати роботи комісії щодо організації перевірки дисциплінарної практики у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , яким підполковника ОСОБА_1 за недостовірно надану інформацію щодо преміювання солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_5 , рядового ОСОБА_6 , солдата ОСОБА_7 , рядового ОСОБА_8 , рядового ОСОБА_9 , сержанта ОСОБА_10 , солдата ОСОБА_10 , солдата ОСОБА_11 , було притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму - 74.201,20 грн.

Аргументуючи заявлену вимогу зазначив, що при прийнятті даного наказу не було встановлено факту заподіяння прямої дійсної шкоди, протиправність поведінки позивача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вини у заподіянні шкоди. Жодного розслідування щодо встановлення умислу, необережності чи мети заподіяння шкоди проведено не було, а тому незрозуміло виходячи з чого визначався розмір завданої матеріальної шкоди та чому він перевищує розмір місячного грошового забезпечення. За таких підстав вважає, що позивача було безпідставно притягнуто до відповідальності.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову, зазначив, що проведена перевірка відповідності рапортів командирів підрозділів військової частини (польова пошта НОМЕР_2 ) показала, що підполковник ОСОБА_1 , нехтуючи покладеними на нього Законами України обов`язком щодо ведення обліку стану військової дисципліни у підрозділі, надавав рапорти на завищене преміювання особового складу свого підрозділу, не врахувавши наявність діючих дисциплінарних стягнень підлеглих військовослужбовців, чим вводив в оману командира військової частини, що і призвело до збитків, завданих державі на загальну суму 74.201, 20 грн. У зв`язку з чим, правомірно прийнято наказ командира в/ч від 30.03.2017 року №887, яким підполковника ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за невірно поданий ним рапорт про зняття премій за січень, лютий та серпень 2016 року військовослужбовцям.

Відповідач, Командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 , до судового засідання не прибув про дату, час, місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що на виконання наказу командира військової частини (польова пошта НОМЕР_2 ) №565 від 01.03.2017 року комісією (у складі: голови комісії офіцера відділення морально-психологічного забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_12 , членів комісії - молодшого лейтенанта ОСОБА_13 , солдата ОСОБА_14 , солдата ОСОБА_15 , старшого солдата ОСОБА_16 , старшого солдата ОСОБА_17 , старшого солдата ОСОБА_18 , солдата ОСОБА_19 , солдата ОСОБА_20 , старшого солдата ОСОБА_21 , солдата ОСОБА_22 ) було проведено перевірку, зокрема, з питання повноти накладених дисциплінарних стягнень в частині позбавлення премій та додаткових премій, що надаються до святкових дат, у відповідних наказах про виплату щомісячної премії військовослужбовцям.

За результатами перевірки встановлено, що у 112 випадках не було утримано премії з військовослужбовців, які отримали дисциплінарне стягнення, в тому числі з 15 військовослужбовців 1 механізованого батальйону, 29 2 механізованого батальйону, 35 3 механізованого батальйону, 29 - механізованого батальйону, 35 3 механізованого батальйону, 5 танкового батальйону, 17 підрозділів бригадної артилерійської групи, 7 групи інженерного забезпечення, 4 ремонтно-відновлювального батальйону.

У зв`язку з цим, командиром військової частини (польова пошта НОМЕР_2 ) 30.03.2017 року було видано наказ №887 «Про результати роботи комісії щодо організації перевірки дисциплінарної практики у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 », пунктом 2.12 якого на підставі пункту 14 наказу Міністра оборони України №201 від 14.08.1995 року «Про оголошення постанови Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР» підполковника ОСОБА_1 за недостовірно надану інформацію щодо преміювання: солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_5 , рядового ОСОБА_6 , солдата ОСОБА_7 , рядового ОСОБА_8 , старшини ОСОБА_23 , рядового ОСОБА_8 , рядового ОСОБА_9 , сержанта ОСОБА_10 , солдата ОСОБА_11 , притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму - 74.201,20 грн. (а.с 14-21, т.1).

З 30.06.2017р. військова частина польова пошта НОМЕР_2 змінено (повернуто) умовне найменування військова частина НОМЕР_1 (а.с. 92,т.1)

Перевіряючи відповідність закону спірного рішення суб`єкта владних повноважень у формі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №887, суд відмічає, що критерії правомірності рішень і діянь органів державної влади та управління викладені законодавцем в ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як з`ясовано судом, юридичною підставою для прийняття спірного рішення суб`єкт владних повноважень визначив положення п.14 Положення «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» (затверджено постановою Верховної Ради України 23 червня 1995 року N 243/95-ВР,) а фактичною підставою послугувало викладене у спірному наказі судження про заподіяння підполковником ОСОБА_1 шкоди державі у зв`язку недостовірно наданою інформацією.

Суд відмічає, що підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами унормовані приписами Положенням «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» (затверджено постановою Верховної Ради України 23 червня 1995 року №243/95-ВР; далі за текстом - Положення №243).

Так, абзацами 1-2 Положення №243 передбачено, що відповідно до Конституції (Основного Закону) України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Приписами Положення №243 визначено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна (п.2). Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності (п.3).

Пунктом 14 Положення №243 (тобто обраною владним суб`єктом юридичною підставою для прийняття спірного рішення) визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Оцінивши наявні у справі документи, суд зазначає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не доведено факт заподіяння підполковником ОСОБА_1 шкоди саме розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна.

В судовому засідання представник відповідача пояснив, що в спірному наказі помилково зазначений пункт 14, а малось на увазі п.13 Положення №243.

Разом з тим, суд вважає, що дане твердження представника відповідача є необґрунтованим, оскільки судом встановлено, що лише після звернення позивача до суду (10.08.2017р.) командир військової частини наказом від 16.10.2017р. №824 (а.с.93 т.1) змінив п.14 Положення №243 на п.13 Положення №243.

Така управлінська дія сприймається судом як визнання та підтвердження обгрунтованості доводів позивача, оскільки у період часу з дати видання і до 16.10.2017р. спірний наказ діяв неправомірно.

При цьому, суд звертає увагу владного суб`єкта, що суд перевіряє відповідність спірного наказу вимогам закону саме на дату прийняття.

З приводу даної обставини (внесення виправлень до діючого рішення) суд вважає також за необхідне відзначити, що такий порядок реалізації управлінської функції знаходиться поза межами ч.2 ст.19 Конституції України, так як не передбачений жодною нормою діючого національного законодавства України і додатковим підтвердження тому є відсутність у тексті наказу №824 взагалі будь-якого посилання на норму права для внесення змін.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що спірне рішення ґрунтується на неналежній нормі права.

Вказана обставина є самостійною окремою та цілком достатньою підставою для прийняття рішення для скасування спірного наказу.

Стосовно доводу відповідача про п.13 Положення №243 суд відзначає, що відповідно до згаданої норми військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що подані рапорти щодо преміювання військовослужбовців не може розцінуватися як перекручування звітних даних, оскільки рапорт не є звітністю.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.8 Положення №243 залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Згідно ч.10 Розділу ІІ «Обмежена матеріальна відповідальність» Положення №243 передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Оцінивши наявні у справі документи, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів з приводу заподіяння підполковником ОСОБА_1 умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Таким чином, відповідачем не доведено факт правомірного застосування у спірному випадку саме повної матеріальної відповідальності.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №4/660/АТО від 17.02.2017 року (видана командиром військової частини польова пошта НОМЕР_3 полковником ОСОБА_24 ) підполковник ОСОБА_1 у період з 28.11.2015 року по 25.06.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Суд відхиляє можливість того, що керівництву військової частини могла бути невідома обставина знаходження позивача в АТО.

Відтак, безпосередні і прямі керівники позивача за службою повинні були розглядати подані ним рапорти з урахуванням цієї обставини.

Проте, матеріали справи не містять доказів прийняття рішень за рапортами позивача з урахуванням обставини виконання військовослужбовцем військового обов`язку в АТО.

Більше того, на думку суду, обставина знаходження позивача в АТО з 28.11.2015р. до 25.06.2016р. взагалі ставить під сумнів можливість підписання підполковником ОСОБА_1 рапорти від 29.01.2016 року, 29.02.2016 року.

Однак, і вказана обставина не була взята відповідачем до відома при прийнятті спірного наказу.

Крім того, дослідивши текст рапортів, суд зазначає, що в рапорті від 29.01.2016р. не вказано солдат ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яких згідно зі спірним наказом було безпідставно премійовано саме за січень 2016 рік.

Суд вважає обґрунтованим твердження представника позивача, що ОСОБА_1 , як командир батальйону, не являється безпосереднім командиром для солдат зазначених в спірному наказі.

Відповідно до приписів п. 31.7 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008р. № 260 рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяці клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

За таких обставин, суд вважає, що обраний відповідачем спосіб реалізації управлінської функції у спірному випадку не забезпечує дотримання правила юридичної визначеності як невід`ємної складової запровадженого ст.9 Конституції України принципу верховенства права та не узгоджується з приписами ч.3 ст.2 КАС України.

У ході розгляду справи відповідач - суб`єкт владних повноважень за правилами ч.2 ст.71 КАС України не довів юридичної правильності та фактичної обґрунтованості спірного рішення в частині притягнення підполковника ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності.

Вказане є обумовленою процесуальним законом підставою для скасування спірного правового акту індивідуальної дії, а відтак, для задоволення позову.

Розподіл судових витрат необхідно провести за правилами ст.94 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст.8, 19, 129 Конституції України, ст..7-11, ст.ст.158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №887 від 30.03.2017 року «Про результати роботи комісії щодо організації перевірки дисциплінарної практики у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 » в частині пункту 2.12, яким підполковника ОСОБА_1 за недостовірно надану інформацію щодо преміювання солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_5 , рядового ОСОБА_6 , солдата ОСОБА_7 , рядового ОСОБА_8 , старшини ОСОБА_23 , рядового ОСОБА_8 , рядового ОСОБА_9 , сержанта ОСОБА_10 , солдата ОСОБА_11 було притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму - 74201,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 18.12.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.