Справа № 813/3014/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року № 813/3014/17

об 16 год. 28 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 813/3014/16 за адміністративним

позовом ОСОБА_1, представник ОСОБА_2
до Головного управління Національної поліції у Львівській області, представник ОСОБА_3
про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області в якому просив:

- визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо внесення пропозиції про притягнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 патрульної поліції Стрийського відділу поліції ГУНП до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 2531 Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо внесення пропозиції від 28.07.2017 року в частині звільнення поліцейського СРПП № 4 патрульної поліції Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 про накладення дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 634 о/с від 16.08.2017 року в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 патрульної поліції Стрийського відділу поліції ГУНП, старшого сержанта поліції з 16.08.2017 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування сум обовязкових до сплати податків та внесків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що встановлені під час службового розслідування факти не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивач не допускав жодних порушень щодо громадянки ОСОБА_4, а також не виїжджав за межі регіону несення служби на визначеному маршруті. Єдиним доказом відповідача являється скарга ОСОБА_4 та обставини вимкнення робочого планшету. Однак планшет вимкнувся в силу розрядження батареї.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задоволити повністю з підстав зазначених у позовній заяві.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав, що в червні 2017 року до ГУНП надійшла інформація про те, що 16 червня 2017 року Стрийською місцевою прокуратурою Львівської області розпочато кримінальне провадження № 0000022 за ч. 3 ст. 368 КК України по факту вимагання та отримання неправомірної вигоди працівниками Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

Згадана інформація в сукупності відносилась до події, яка сталася за участю осіб рядового і начальницького складу, могла викликати суспільний резонанс, а відтак була законною підставою для призначення службового розслідування.

Вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку повністю доведена зібраними матеріалами службового розслідування, яким встановлено ряд грубих порушень службової дисципліни - ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, професійного виконання своїх службових обов'язків, відповідно до вимог нормативно-правових актів зі сторони позивача, зокрема:

- самовільне залишення зони обслуговування, а саме виїзд в м. Болехів Івано- Франківської області, що підтверджується поясненням громадянки ОСОБА_4;

- не складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 після зупинення останньої 29.05.2017 за порушення ПДР, зокрема ст. 122 КУпАП;

- порушення процедури з'ясування обставин керування водіями транспортними засобами у стані сп'яніння.

Факт виникнення 29.05.2017 в м. Моршині, Стрийського району, Львівської області конфлікту між громадянкою ОСОБА_4 та позивачем підтверджується поясненнями самої ОСОБА_4, громадянки ОСОБА_5, а також частково старшого сержанта поліції ОСОБА_6, при цьому заперечення даного інциденту позивачем розцінюється, як проявлена нещирість під час проведення службового розслідування.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення, а в подальшому видаючи наказ ГУНП №2531 від 28.07.2017 відповідач діяв враховуючи вимоги, визначені ст. 14 Статуту, а саме враховано попередню поведінку особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, а отже, діяв у спосіб чітко визначений законодавством.

Предстаник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримала, надала суду додаткові пояснення, просила в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області за №2531 від 28.07.2017 року, за порушення службової дисципліни, ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, професійного виконання своїх службових обовязків, відповідно до вимог нормативно-правових актів, що виразилось у самовільному залишенні зони обслуговування, не складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, порушенні процедури зясування обставин керування водіями транспортними засобами у стані спяніння, на поліцейського СРПП № 4 патрульної поліції Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області за № 634 о/с від 16.08.2017 року (по особовому складу), відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 /у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби/ старшого сержанта поліції ОСОБА_1 /0078241/, поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 патрульної поліції Стрийського відділу поліції ГУНП, з 16.08.2017 року, відрахувавши з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року у кількості 12 календарних днів основної відпустки та 07 календарних днів додаткової відпустки.

Стаж служби у поліції становить: 20 років 07 місяців 08 днів.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року за №3460-IV, КАС України.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний, в тому числі, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Згідно ч. 2 ст. 19 цього ж Закону, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року за №3460-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 цього ж Статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно ст. 12 цього ж Статуту, На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ст. 14 цього ж Статуту, визначено порядок накладення дисциплінарних стягнень.

Так, зокрема, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються подання чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали наступні обставини:

Службовим розслідування встановлено, що 29.05.2017 року, близько 00:15, під час несення служби на службовому автомобілі у складі групи реагування патрульної поліції Стрийського відділу поліції ГУНП, інспектор сектору реагування патрульної поліції №4 вказаного відділу поліції лейтенант поліції ОСОБА_7 та поліцейський цього ж підрозділу старший сержант поліції ОСОБА_1, перебуваючи у м.Моршин Стрийського району Львівської області, здійснивши зупинку автомобіля «Сузукі», під керуванням громадянки ОСОБА_4 за ст.122 КУпАП, порушили процедуру зясування обставин керування водієм транспортним засобом з ознаками спяніння, не доставивши ОСОБА_4 до спеціалізованого медичного закладу для проведення медичного огляду на стан спяніння. Крім цього, під час несення служби на визначеному маршруті, самовільно без дозволу та доповіді керівництву, залишили зону обслуговування та виїхали у м.Болехів Івано-Франківської області, чим грубо порушили службову дисципліну, вимоги ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, професійного виконання своїх службових обовязків.

Проаналізувавши вищезгадані обставини, які, на думку відповідача, свідчать про порушення позивачем службової дисципліну, суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується зазначених в наказі за №2531 від 28.07.2017 року порушень, які на думку відповідача були допущені позивачем, то, як вбачається з матеріалів службового розслідування, обставини вчинення таких ґрунтуються виключно на свідченнях громадянки ОСОБА_4, яка є заявником у кримінальному провадженні та являється зацікавленою особою.

При цьому, інші докази (показання свідків, фото, відеоматеріали, тощо), які б підтверджували обставини, викладені у зверненні Громадянки ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні.

Також, відповідачем не надано жодних доказів того, що службовий планшет позивача та його напарника був відключений від системи та того, що вони виїхали за межі зони обслуговування.

З приводу наявності порушеного кримінального провадження щодо вищевказаних обставин, то суд звертає увагу на те, що дане кримінальне провадження не було підставою для винесення оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Окрім того, на час затвердження висновку службового розслідування 18.07.2017 року у кримінальному провадженні нікому з працівників поліції про підозру не повідомлялось.

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного звязку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Відповідачем мають обєктивно враховуватись при визначенні виду дисциплінарного стягнення тяжкість, обставини, за яких вчинений дисциплінарний проступок, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації.

На ці ж обставини звертає увагу також і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09.01.2013 року у справі «ОСОБА_8 проти України», зокрема Суд зазначає, що підстави для настання відповідальності за «порушення присяги» були викладені дуже нечітко; національне законодавство не передбачало адекватних гарантій проти зловживань та свавілля; крім того, воно не передбачало відповідну шкалу стягнень у рамках дисциплінарної відповідальності, яка б забезпечувала їх пропорційне застосування. За цих причин воно було несумісне з вимогами щодо «якості закону».

Таким чином, Суд закріпив необхідність застосування принципу пропорційності відповідальності при застосуванні дисциплінарних стягнень в залежності від тяжкості проступку.

В даному ж випадку, позивачем було застосовано крайній вид дисциплінарного впливу - звільнення зі служби без врахування обставин, які передбачені ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при застосування дисциплінарного стягнення.

А відтак, на думку суду, вищезазначене рішення відповідача не відповідає критеріям обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України) та пропорційності (п.3 ч.3 ст.2 КАС України).

За таких обставин, накази відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби в поліції є протиправними і підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії посадових осіб відповідача, щодо внесення пропозиції про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає наступне.

Суд при вирішенні питання щодо правомірності дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відтак відповідач зобовязаний нарахувати та виплатити позивачу, середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 31744,44 грн. (84 робочі дні (з 17.08.2017 року по 12.12.2017 року) * 377,94 грн. (за один день) = 31744,44).

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити частково.

2. Визнати протиправними і скасувати наказ № 2531 Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28.07.2017 року в частині звільнення поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 про накладення дисциплінарного стягнення звільнення зі служби..

3. Визнати протиправними і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 634 о/с від 16.08.2017 року «По особовому складу» в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області зі служби в поліції.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 16.08.2017 року.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, село Лотатники, Стрийський район, Львівська область) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 31744,44 грн.

6. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

7. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 7936,11 грн. підлягає негайному виконанню.

8. Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, село Лотатники, Стрийський район, Львівська область) 1280,00 грн. судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 18.12.2017 року.

Суддя Гавдик З.В.