Справа № 610/2745/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 р.Справа № 610/2745/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 02.11.2017р. по справі №610/2745/17

за позовом ОСОБА_1

до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просив:

- поновити строк звернення до суду;

- зобов'язати Зміївське об'єднання управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити збільшення пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожен рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку, починаючи з 22.07.2016 року та скасувати рішення відповідача № 159764.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та відноситься до 2-ої категорії осіб, що постраждали від цієї аварії. Призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням ст. 55 Закону Україну "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 22.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою у якій просив провести перерахунок пенсії відповідно до вимог ч. 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно до п 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", проте отримав відмову. 30.08.2016 року постановою Балаклійського районного суду Харківської області було визнано протиправним і скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області та зобов'язано переглянути заяву від 22.07.2016 року про перерахунок пенсії. На виконання судового рішення прийнято нове рішення про відмову в перерахунку пенсії, про яке було повідомлено позивача листом від 02.12.2016 року. Позивач вказує, що дане рішення йому стало відомо лише після звернення до відповідача із письмовою заявою у серпні 2017 року. Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 01.11.2017 року поновлено позивачу строк на звернення до суду із позовом.

За наслідками розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.11.2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 159764 від 02.12.2016 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити збільшення пенсії позивачу відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за формулою, встановленою ч.1 ст. 27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку, починаючи з 22 липня 2016 року.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 02.11.2017 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що зобов'язання відповідача здійснити збільшення пенсії позивачу відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за формулою, встановленою ч.1 ст. 27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку, починаючи з 22 липня 2016 року, призведе до зменшення розміру пенсії позивача. Крім того вважає, що позивачем пропущено встановлений Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк звернення до суду, оскільки з моменту направлення повідомлення та по серпень 2017 року він жодного разу не поцікавився, як була виконана постанова Балаклійського районного суду Харківської області про зобов'язання відповідача переглянути заяву про перерахунок пенсії. Крім того, суд першої інстанції помилково зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити збільшення пенсії позивачу, оскільки вказане Управління ліквідоване та не може виступати стороною по справі.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та відноситься до 2-ої категорії осіб, що постраждали від цієї аварії. Позивачу призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, відповідно до ст. 55 Закону Україну "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

22.07.2016 року позивач подав заяву про здійснення перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно п.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням відповідача №159764 від 27.07.2016 року позивачу відмовлено у задоволенні даної заяви.

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 30.08.2016р. по справі №610/2897/16-а, залишеною без змін 16.11.2016 року, частково задоволено позов ОСОБА_1

Визнано протиправним та скасовано рішення №159764 відповідача від 27.07.2016 року.

Зобов'язано відповідача переглянути заяву позивача від 22.07.2016 року про перерахунок пенсії, з урахуванням підстав скасування попереднього рішення з цього ж питання.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На виконання судового рішення, Управлінням Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області прийнято рішення № 159764 від 02.12.2016 року, яким відмовлено в перерахунку пенсії.

Листом від 02.12.2016 року відповідач повідомив про відмову в перерахунку пенсії.

Позивач, не погодившись із правомірністю відмови в перерахунку пенсії, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача з 22.06.2017 року права на перерахунок пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку. В зв'язку з чим, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Аналіз викладеного положення закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі частини сьомої статті 9 КАС України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсій не страхування", зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсій не страхування", за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 7 липня 2015 року (справа N 21-727а15) та від 20 вересня 2016 року (справа № 21-1255а16).

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на збільшення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1 % заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку.

Колегія суддів відмічає, що за приписами ч.1 ст.57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Беручи до уваги, що Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсій не страхування" передбачено можливість обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про застосування при перерахунку пенсії. норм ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсій не страхування" є обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмовляючи позивачу в перерахунку пенсії, відповідач дійшов неправомірного висновку щодо відсутності правових підстав застосування норм ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для збільшення розміру пенсії за віком на 1 процент заробітної плати з якої призначено пенсію відповідно ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлений під час судового розгляду справи факт протиправності рішення відповідача № 159764 від 02.12.2016 року про відмову позивачу в перерахунку пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо його скасування та зобов'язання відповідача здійснити збільшення пенсії позивачу відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за формулою, встановленою ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку, починаючи з 22 липня 2016 року.

З приводу посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Як вказує позивач, про оскаружуване рішення йому стало відомо лише після отримання листа відповідача від 12.09.2017 року №3181/02.1-01/50, який було надано на його заяву від 23.08.2017 року. Зазначив, що ані про оскаржуване рішення, ані жодних повідомлень про відмову у задоволенні заяви до вищевказаної відповіді не отримував.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем під час розгляду справи не було надано доказів отримання позивачем оскаржуваного рішення раніше. Надана копія реєстру вихідної кореспонденції не може бути визнана в якості доказу повідомлення позивача про оскаржуване рішення, оскільки підтверджує лише факт направлення його засобами поштового зв'язку. Посилання відповідача на те, що з моменту направлення повідомлення та по серпень 2017 року він жодного разу не поцікавився, як була виконана постанова Балаклійського районного суду Харківської області про зобов'язання відповідача переглянути заяву про перерахунок пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки обов'язок з приводу інформування про прийняті рішення покладено саме на відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ч. 4 ст. 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що строк звернення до суду був пропущений з поважних причин.

З приводу доводів апеляційної скарги про помилкове зобов'язання судом здійснити збільшення пенсії саме Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, колегія суддів зазначає, що вказана обставина не впливає на правомірність судового рішення та може бути виправлена судом першої інстанції в порядку ст. 169 КАС України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Балаклійського районного суду Харківської області від 02.11.2017р. по справі №610/2745/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 02.11.2017р. по справі №610/2745/17 за позовом ОСОБА_1 до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Донець Л.О.
Повний текст ухвали виготовлений 18.12.2017 р.