Справа № 461/7842/17
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7842/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Лялюка Є.Д.

при секретарі Станкевичі Р.В.,

з участю: представника позивача Ломаги Ю.Т.,

представника відповідача Крупника П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Львівської міської ради, в якому просить визнати протиправними дії Львівської міської ради щодо прийняття ухвали Львівської міської ради від 15 вересня 2016 року № 1015 «Про включення земельної ділянки на вул. АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах)» та скасувати вказану ухвалу.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що вона звернулася до Львівської міської ради із заявою від 15 лютого 2017 року про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою на земельну ділянку на вул. АДРЕСА_1 у м. Львові для обслуговування житлового будинку. Згідно ухвали Львівської міської ради від 08 червня 2017 року № 2119 «Про надання громадянам дозволу на виготовлення документацій із землеустрою», а саме п. 15 додатку до ухвали їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку на вул. АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та зобов'язано забезпечити через спеціалізовану землевпорядну організацію, виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подати міській раді на затвердження. Проте, 21 вересня 2017 року Управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради надано відповідь про те, що ухвалою Львівської міської ради від 15 вересня 2016 року № 1015 «Про включення земельної ділянки на вул. АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах)» включено земельну ділянку орієнтовною площею 0,0450 га на вул. АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціоні) для розміщення закладу торгівлі за рахунок земель житлової та громадської забудови.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив таку задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав пояснення про те, що вважає оскаржувану ухвалу законною та такою, що винесена згідно чинного законодавства, підстав для її скасування немає, тому просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 звернулася до Львівської міської ради з заявою від 15 лютого 2017 року (вх. № З-Л-11515/АП-2304 від 15 лютого 2017 року) про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою на земельну ділянку на вул. АДРЕСА_1 у м. Львові для обслуговування житлового будинку.

Згідно ухвали Львівської міської ради від 08 червня 2017 року № 2119 «Про надання громадянам дозволу на виготовлення документацій із землеустрою», а саме п. 15 додатку до ухвали гр. ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку на вул. АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку.

Крім цього, на виконання прийнятої ухвали ОСОБА_3 зобов'язано забезпечити виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через спеціалізовану землевпорядну організацію та подати міській раді на затвердження.

Проте, листом від 21 вересня 2017 року Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило, що ухвалою Львівської міської ради від 15 вересня 2016 року № 1015 «Про включення земельної ділянки на вул. АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах)» включено земельну ділянку орієнтовною площею 0,0450 га на вул. АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціоні) для розміщення закладу торгівлі за рахунок земель житлової та громадської забудови.

У відповідності до ч.2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Як зазначено у п.б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім цього, відповідно до ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами міст як безпосередньо, так і через міські ради та їх виконавчі органи.

Також, відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Крім цього згідно із положеннями ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішується питання регулювання земельних відносин.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім цього, згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, з наведених вище актів законодавства України вбачається, що виключно до компетенції пленарних засідань міських рад віднесено вирішення питання регулювання земельних відносин, яка реалізує її шляхом прийняття нормативних та інших актів у формі рішень.

Відповідно до п. 12.1 ухвали № 1675 від 26 липня 2012 року «Про затвердження Положення про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м. Львові» першим етапом для набуття земельної ділянки у власність є погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням від 08 серпня 2014 року № 605 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» затверджено інформаційну та технологічну картку адміністративної послуги - приватизація земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. До переліку документів, необхідних для отримання цієї адміністративної послуги необхідно подати:

-заяву на ім'я Львівського міського голови від всіх власників житлового будинку;

-копії правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно (договорів купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, свідоцтв про право на спадщину, рішень судів тощо), копії реєстраційних посвідчень або витягів про реєстрацію права власності (засвідчені нотаріально у поточному році);

-копія технічного паспорта на житловий будинок зразка 1995 року, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», з планом земельної ділянки, експлікацією та відміткою про узаконення самовільного будівництва при наявності такого (засвідчена львівським комунальним підприємством, що обслуговує житловий фонд, у поточному році), копія розпорядження голови районної адміністрації або рішення суду, на підставі якого узаконене самовільне будівництво;

-архівний витяг про надання земельної ділянки у користування, виданий Державним архівом Львівської області, або архівна довідка про відсутність даних на земельну ділянку;

-довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видана відділом Держземагентства у м. Львові Львівської області;

-довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видана відділом Держземагентства у м. Львові Львівської області (про наявність зареєстрованих на заявника правовстановлюючих документів на земельні ділянки);

-копія паспорта громадянина України (1,2, 11 сторінки);

-копія документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у Державному реєстрі фізичних осіб;

-нотаріально засвідчена копія довіреності - для уповноваженої особи.

Відповідно до п. 12.1.3 ухвали № 1675 від 26 липня 2012 року «Про затвердження Положення про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м. Львові» на підставі поданих матеріалів та у разі відповідності місця розташування земельної ділянки генеральному плану м. Львова, управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування протягом трьох робочих днів готує проект ухвали та у місячний термін візує у виконавчих органах міської ради відповідний проект ухвали про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або зміни її цільового призначення і подає його на розгляд профільних депутатських комісій, після чого даний проект ухвали виноситься на затвердження міською радою.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 до заяви від 15 лютого 2017 року додала перелік документів, який передбачений рішенням від 08 серпня 2014 року № 605 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада», зокрема: план земельної ділянки, довідку з відділу Держгеокадастру у м. Львові Головне управління Держгеокадастру у м.Львові Львівській області від 07 жовтня 2016 року № 31-1323-0.2-7478/9-16АП, довідку з відділу Держгеокадастру у м. Львові Головне управління Держгеокадастру у м. Львові Львівській області від 23 березня 2015 року № Л-721/0-503/6-15 про відсутність наявності земельних ділянок у власності ОСОБА_3; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, номер запису про право власності: 9298361 (право власності на житловий будинок набуте ОСОБА_3 на житловий будинок 161,9 кв.м.) та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, номер запису про право власності: 9299540 (право власності на житловий будинок набуте ОСОБА_3 на житловий будинок 87,1 кв.м, відповідні технічні паспорти на вищезазначені житлові будинки, паспорт ОСОБА_3, плани земельних ділянок орієнтовними площами 0,0601 га та 0,0536 га в межах червоних ліній.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач ОСОБА_3 є власницею житлового будинку під літ. «Б-1», загальною площею 87,1 кв.м. за адресою, м. Львів, вул. АДРЕСА_1, а також житлового будинку, загальною площею 161,9 кв.м. за адресою, м. Львів, вул. АДРЕСА_1.

Постановою Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі за № 6-2225 цс16 встановлена правова позиція, що за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частинуземельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Отже, системний аналіз положень ст.14 Конституції України, ст.ст.2,10,25,26,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та вищевказаної постанови Верховного Суду України, дає підстави вважати, що дії Львівської міської ради щодо прийняття ухвали Львівської міської ради від 15 вересня 2016 року № 1015 «Про включення земельної ділянки на вул. АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах)» та є протиправними, а ухвала такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_3 є підставним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.14,55 Конституції України, ст.ст. 2,6-12,19,86,160-162,167 КАС України, ст.ст.12,81,116,118,120,122 Земельного кодексу України, ст.2,10,25,26,59 Закону України «Про місцеве самоврядування», суд,-

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_3 задоволити.

Визнати протиправними дії Львівської міської ради щодо прийняття ухвали Львівської міської ради від 15 вересня 2016 року № 1015 «Про включення земельної ділянки на вул. АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах)».

Скасувати ухвалу Львівської міської ради від 15 вересня 2016 року № 1015 «Про включення земельної ділянки на вул. АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах)».

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Лялюк Є.Д.