Справа № 2-а-7/11/0203
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2012-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-7/11/0203
Головуючий у 1-й інстанції: Васильєва Т.Ю.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2012 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М.

Совгири Д.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Вінницькому районі Вінницької області на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20 січня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Вінницькому районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в грудні 2010 року звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області про визнання діяння (бездіяльності та відмови) управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області щодо нарахування і виплатити несплаченої їй державної соціальної допомоги дитині як дитині війни.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.01.2011 року позов задоволено. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області щодо нарахування і виплати позивачу підвищення до пенсії як дитині війни з 24.06.2010 року в розмірі, меншому за 30% мінімальної пенсії за віком. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вже виплачених сум підвищення за період часу з 24.06.2010 року по 20.01.2011 року.

Не погоджуючись з даною постановою суду, управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю -доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду від 20.01.2011 року підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни, у зв'язку з чим на нього поширюється дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка передбачає, що з 01.01.2006 року дітям війни повинно бути нараховане та підлягає виплаті щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 року, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Враховуючи строки звернення до суду визначені ч. 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягає захисту за період з 24.06.2010 року, оскільки позов подано до суду 24.12.2010 року.

Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік" визначено розмір мінімальної пенсії у 2010 році, який становив: з 01.01.2010 року -695,00 грн., з 01.04.2010 року -706,00 грн., з 01.07.2010 року -709,00 грн.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав. Всупереч ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач не правомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до висновку про правомірність доводів суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок доплати до пенсії в розмірі передбаченому ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та протиправність дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". За таких обставин вірним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплату цієї допомоги в належному розмірі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апелянта - є безпідставними, а висновки суду першої інстанції не спростовуються доводами апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Вінницькому районі Вінницької області, -залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20.01.2011 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає

Головуючий /підпис/ Залімський І. Г.

Судді /підпис/ Мельник-Томенко Ж. М.

/підпис/ Совгира Д. І.

З оригіналом згідно:

секретар