Справа № 335/11597/17(2-а/335/534/2017)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2017 рокусправа № 335/11597/17(2-а/335/534/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Лукманової О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в якому просив:

- визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення судді у відставці з дня звільнення у відставку;

- зобов'язати Відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки Апеляційного суду Запорізької області №07-50/102 від 30.08.2017 року, починаючи з моменту первинного звернення останнього за отримання довічного грошового утримання, а саме з 13.12.2016 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними дії Відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового у тримання з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення судді у відставці ОСОБА_1. Зобов'язано Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки апеляційного суду Запорізької області № 07-50/102 від 30.08.2017 року, починаючи з моменту первинного звернення останнього за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 13.12.2016 року.

Центральне об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював на посаді судді апеляційного суду Запорізької області.

Рішенням Вищої ради юстиції від 08.12.2016 року позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку. Наказом апеляційного суду Запорізької області № 226-к від 12.12.2016 року суддю ОСОБА_1. виключено зі складу суддів апеляційного суду Запорізької області.

З 13.12.2016 року Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, на підставі подання апеляційного суду Запорізької області від 13.12.2016 року, Позивачу було призначено довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи із розміру заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання - 399660 грн.

Листом від 30.08.2017 року № 07-40/78 апеляційним судом Запорізької області повідомлено органи Пенсійного фонду про допущення ними помилки при видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1., яку усунуто шляхом надання відповідної уточнюючої довідки від 30.08.2017 року № 07-50/102, з метою проведення перерахунку призначеного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно уточненої довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30.08.2017 року № 07-50/102, яка видана апеляційним судом Запорізької області, до суддівської винагороди для обчислення довічного грошового утримання включено оклад в розмірі 17600 грн., доплата за вислугу років 60 % - 10560 грн., а також в розділі "Інші виплати" - 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення 1466 грн. 67 коп.

31.08.2017 року з метою перерахунку призначеного грошового утримання судді у відставці, Позивач подав відповідачу вказану уточнюючу довідку для обчислення щомісячного грошового утримання судді та лист суду № 07-40/78 від 30.08.2017 року.

Між тим, своїм листом № 310/О-9 від 14.09.2017 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відмовило Позивачу у перерахунку призначеного позивачу довічного грошового утримання судді із включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, посилаючись на те, що допомога на оздоровлення за нормами ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не входить до складу суддівської винагороди.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова органу пенсійного фонду у перерахунку пенсії позивача на підставі довідки апеляційного суду Запорізької області від 30.08.2017 року, з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення є протиправним.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В п 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно з ч.1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачеві як судді у відставці, призначеного 16.09.2016, має обчислюватися відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ.

За правилами ч.3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст. 133 вказаного Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Крім того, ст.134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VІ передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІ (IX розділ), тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення є складовою матеріального забезпечення судді і є складовою системи оплати праці судді.

Також, відповідно до пп. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Судом першої інстанції вірно встановлено, відповідачем не спростовано, що виплата сум грошової допомоги на оздоровлення здійснювалась позивачу систематично та включена в його оподатковуваний дохід.

Також, як вбачається з матеріалів справи та не спростовується пенсійним органом, з матеріальної допомоги на оздоровлення, отриманої позивачем, утримувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно зі ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Необхідно зауважити, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної, зокрема в постанові від 6 листопада 2013 року у справі 21-350а13, матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії (в даному випадку, щомісячного грошового утримання).

Отже, виходячи з того, що передбачена спеціальним Законом України "Про судоустрій і статус суддів" матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, та відповідно входить до структури заробітної плати, а також враховуючи, що за приписами ч. 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ розмір щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуться судді, визначається у відсотковому відношенні від грошового утримання судді, а не тільки суддівської винагороди, означена допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, має враховуватись при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, саме починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, оскільки позивач мала право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення при призначенні грошового утримання.

Також, що стосується посилань пенсійного органу на хибність висновків суду першої інстанції щодо стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 640.00 грн., з огляду на те, що органи пенсійного фонду з 01.01.2017 року звільнені від сплати судового збору, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписи ст.5 Закону України "Про судовий збір" визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Тобто, вказаними положеннями визначено звільнення органів Пенсійного фонду України від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Між тим, вказані положення не визначають звільнення органів пенсійного фонду від розподілу судових витрат за рахунок його бюджетних асигнувань у випадку коли рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Водночас, положення ч.1 ст..94 КАС України, які виходячи з їх змісту мають загальний характер, визначають необхідність присудження стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень, всіх здійснених нею документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, без визначення можливості його звільнення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись, ст. 197, ст. 198, ст. 200 ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: О.М. Лукманова