Справа № 821/1616/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1616/17
12 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: представника позивача - Малюка Є.В.,

представника відповідача - Зуба О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" (далі - позивач, ТОВ "Комерційна фірма "Строй Мастер", Товариство) звернулося до суду із адміністративним позовом до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, Херсонська митниця), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 08.09.2017 року № UA508070/2017/000023/2 та стягнути з відповідача зайво сплачені кошти за проведення митного оформлення товару, внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товару у сумі 360102,08 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що 15.07.2017 року між ТОВ "КФ Строй Мастер" та компанією FOSHAN SHUNDE ОВІТА ETTURE PRODUCTS CO LTD укладено зовнішньоекономічний контракт № CH-UA-17/07/15, предметом якого є поставка меблевої фурнітури в асортименті.

За умовами даного контракту постачання товару здійснюється на умовах CIF Одеса/Чорноморськ/Южний. 07.09.2017 року та 08.09.2017 року для розмитнення товару позивач подав відповідачу митні декларації № UA 508070/2017/000550 та № UA 508070/2017/000559 за товаром "фурнітура меблева" та супровідну документацію на товар, яка передбачена статтею 53 Митного Кодексу України. Під час митного оформлення товару посадовою особою відповідача витребувано у Товариства додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, за наслідками чого відмовлено ТОВ "Комерційна фірма "Строй Мастер" у митному оформленні товару та відповідно до ст. 55 Митного кодексу України проведено консультацію та обрано резервний метод обчислення митної вартості товару. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідачем прийнято спірне рішення. Представник позивача вважає протиправними таке рішення відповідача, посилаючись на те, що митним органом не обґрунтовано свої доводи щодо подання ТОВ "Комерційна фірма "Строй Мастер" документів, які не дозволяли відповідачу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, оскільки неподання позивачем додаткових документів не може свідчити про недостовірність відомостей, що викладені у інших документах, поданих декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. Позивач зазначає, що документи ним подані у обсязі, достатньому для визначення відповідачем митної вартості задекларованого товару, оскільки містять усю необхідну інформацію про вартість товару, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, а тому висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) є протиправним. Також представник зазначив, що умови поставки СІF передбачають витрати за поставку та страхування товару за рахунок продавця, а тому позивач не повинен надавати документи про вартість страхування та перевезення товару. У свою чергу, взяті відповідачем до уваги митні декларації не визначають ідентичний товар, оскільки меблева фурнітура виробляється із різних матеріалів та різними виробниками, тому неможливо визначити ідентичність товару задекларованого позивачем та іншими декларантами. Крім того, представник позивача відмітив, що внаслідок незаконного рішення відповідача позивач надмірно сплатив до бюджету 360102,08 грн. митних платежів, які підлягають стягненню з Херсонської митниці ДФС на користь Товариства. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, зазначив, що 07.09.2017 декларантом підприємства ТОВ "КФ "СтройМастер" до сектору митного оформлення митного поста "Херсон-центральний" Херсонської митниці ДФС подано митну декларацію № 508070000/2017/000550 для здійснення митного оформлення товару "Фурнітура меблева", країна походження Китай. Товар ввезено на умовах поставки CIF - Чорноморськ (Україна) на виконання умов договору від 15.07.2017 року. Під час надходження декларації здійснено перевірку за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), якою виявлено ризики, а саме - сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, зокрема, про можливе заниження митної вартості та необхідність здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до МКУ, тощо. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснювався згідно з вимогами розділів III та XI Митного кодексу України шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідач зазначає, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. До вказаних складових митної вартості відносяться витрати на страхування та транспортування товарів, які за контрактом не включені до ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар та не були заявлені декларантом, як складова митної вартості. У результаті виявлених порушень митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 508070000/2017/000023/2 від 08.09.2017 року та оформлено картку відмови № 508050000/2017/00018 від 08.09.2017 року в митному оформленні декларації № 508070000/2017/000550 від 07.09.2017 року. Обрано резервний метод визначення митної вартості. У якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості товару № 1 була обрана декларація від 21.06.2017 року № 807190/2017/307237, товару № 2 - митна декларація від 25.08.2017 № 07190/2017/311556, товару № 3 - митна декларація від 05.07.2017 № 100010/2017/269747. Рівень визначеної митної вартості товару № 1 складає 2,81 дол/кг, товару № 2 - 2,88, товару № 3 - 2,02. Щодо стягнення надміру сплачених коштів у сумі 360102,08 грн., представник відповідача зазначив, що законодавством визначено порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, а тому стягнення з відповідача вказаної суми є передчасним, зважаючи також на ту обставину, що позивач неправильно визначив розмір митних платежів, які необхідно йому повернути у разі скасування спірного рішення. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

15.07.2017 року між ТОВ "КФ Строй Мастер" (Покупець) та компанією FOSHAN SHUNDE ОВІТА ETTURE PRODUCTS CO LTD (Продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт № CH-UA-17/07/15 (далі - Контракт № CH-UA-17/07/15), предметом якого є поставка меблевої фурнітури в асортименті, кількості та цінам згідно супровідних документів. Пунктом 3.1 Контракта № CH-UA-17/07/15 передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса/Чорноморськ/Южний відповідно до Міжнародних правил роз'яснення торгових термінів "Інкотермс" (Публікація МТП в редакції 2010 року).

З метою розмитнення поставленого товару 07.09.2017 року ТОВ "КФ "Строй Мастер" подано відповідачу митну декларацію № UA 508070/2017/000550 за товаром "фурнітура меблева" та документи, що підтверджували заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 15.07. 2017 року № CH-UA-17/07/15, пакувальний лист від 26.07.2017 року, рахунок-фактура (інвойс) від 26.07.2017 року, коносамент від 04.08.2017 року, автотранспортна накладна від 06.09.2017 року, декларація про походження товару від 26.07.2017 року, доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 26.07.2017 року, акт проведення огляду товарів від 06.09.2017 року, прас-лист виробника товару від 11.07.2017 року, договір про надання послуг митного брокера від 10.01.2017 року, інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю від 04.08.2017 року, інформаційний код результатів митного огляду від 07.09.2017 року.

Подання документів за вказаним переліком підтверджено спірними карткою відмови № UA 50805070/2017/00018 та рішенням № UA 50805070/2017/000023/2.

На виконання ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України 07.09.2017 року інспектором Херсонської Митниці ДФС повідомлено позивача про необхідність подання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ.

08.09.2017року Херсонською митницею ДФС прийнято рішення № UA50805070/2017/000023/2 про коригування митної вартості товарів, зі змісту якого слідує, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визначено у зв'язку із тим, що документи, надані для підтвердження митної вартості не містять усіх необхідних даних та не всі відомості і розрахунки підтверджені. Також не подано витребувані документи, а тому митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України, оскільки встановлено невідповідність заявленого декларантом рівня митної вартості товару на підставі інформації, наявної у митного органу. Товар № 1 МД від 21.06.2017 року № UA807190/2017/307237, рівень митної вартості складає 2,81 USD/кг; Товар № 2 МД від 25.08.2017 року № UA807190/2017/311556, рівень митної вартості складає 2,88 USD/кг; Товар № 3 МД від 05.07.2017 року № UA100010/2017/269748, рівень митної вартості складає 2,02 USD/кг.

Також на основі цього рішення відповідачем видано картку відмови у митному оформленні товару № UA 508070/2017/00018 за митною декларацією № UA 508070.2017.000550 від 07.09.2017 року.

Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, резервний метод обрано у зв'язку із відсутністю інформації щодо складових для обчислення митної вартості товару, зокрема, відсутня інформація щодо вартості витрат на страхування та транспортування товарів.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним Кодексом (далі - МК України), Податковим кодексом України (далі - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст. 1 МК України).

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч.1 ст. 51 МК України).

За приписами ч. 1 та 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 МК України).

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем надані всі документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України, крім страхових.

Підставами для витребування відповідачем додаткових документів у зв'зяку із сумнівами щодо заявленої позивачем митної вартості товару, крім іншого, полягали у відсутності документів щодо страхування ввезеного Товариством товару та вартості перевезення.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що позивачем не надано відповідачу страхових документів, які б визначали витрати на страхування товару, а також документів, що підтверджують витрати на перевезення вантажу в зв'язку з тим, що Контрактом № CH-UA-17/07/15 передбачено постачання товару на умовах CIF Одеса/Чорноморськ/Южний, за якими до обов'язків продавця належить оплата витрат на фрахт, необхідих для доставки товару в зазначений порт призначення, та входить страхування товару від транспортних ризиків. Тобто при базисі поставки CIF в ціну товару включається вартість товару, фрахт до порту призначення та страхування від узгоджених ризиків.

На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов'язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Таким чином, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF на продавця покладається обов'язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Беручи до уваги ту обставину, що перевезення товару - "меблевої фурнітури в асортименті" здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд погоджується із доводами позивача про те, що за умовами Контракту № CH-UA-17/07/15 Товариство не повинно страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту Одеса/Чорноморськ/Южний.

Отже, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування та транспортування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Таким чином суд вважає, що надані позивачем документи містили всю необхідну інформацію для правильного визначення митної вартості товару.

Також відповідач, наполягаючи на законності спірного рішення зазначив, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень як джерело інформації використовуються спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України. Херсонська митниця, провівши аналіз рівня вартості ідентичних чи подібних товарів, інформація про які міститься в базі даних цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, встановила невідповідність заявленого декларантом рівня митної вартості товару з тією інформацією, що наявна у розпорядженні митниці МД від 21.06.2017 №807190/2017/307237 (рівень митної вартості товару № 1, який ввезено позивачем на митну територію України, складає 2,81 USD/кг), МД від 25.08.2017 №807190/2017/311556 (рівень митної вартості товару № 2 складає 2,88 USD/кг), МД від 05.07.2017 № 100010/2017/269747 (рівень митної вартості товару № 3 складає 2,02 USD/кг).

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що ціна імпортованого товару повинна відповідати цінам, що склалися на ринку експорту на ідентичний або аналогічний товар, тобто на товар, який є однаковим або подібним за характеристиками, торговельною маркою, артикулом та має однакову собівартість виробництва. Компанія "Foshan Shunde Оbita Etture Productos co. LTD" є виробником товару, а тому вартість самостійно виробленого товару є нижчою, ніж його ринкова вартість з урахуванням торгових націнок.

З дослідженого судом витягу з програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України, суд встановив, що назва, торгівельна марка та виробник товарів, задекларованих у митних деклараціях, взятих в якості джерела митної вартості не співпадають з такими ж якісними характеристиками товару позивача, а тому, суд не може стверджувати про їх ідентичність.

Відтак, помилковість заявленої позивачем митної вартості товару не спростована відповідачем належними доказами.

За наведених обставин суд не бере до уваги посилання відповідача на МД від 21.06.2017 року № 807190/2017/307237, МД від 25.08.2017 року № 807190/2017/311556, МД від 05.07.2017 року № 100010/2017/269747, як на документи, що визначають вартість ідентичного товару, а тому застосування відповідачем рівня вартості товару 2,81 USD/кг, 2,88 USD/кг, 2,02 USD/кг є безпідставним.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Право митного органу здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України у випадках, коли виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів обумовлено статтею 55 МК України.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту № CH-UA-17/07/15 від 15.07.2017 року згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, визначена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 Митного кодексу України.

Не спростована відповідачем також належними доводами правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом та не доведена наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Отже, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення Херсонської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 08.09.2017 року №UA508070/2017/000023/2, відтак - задовольняє вимоги позивача про скасування данного рішення.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача зайво сплачених коштів за проведення митного оформлення товару, внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товару у сумі 360102,08 грн., суд зазначає наступне.

Процедура перерахування до державного бюджету митних та інших платежів, що вносяться до/або під час митного оформлення визначена Порядком перерахування до державного бюджету митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2017 року №898 (далі - Порядок № 898).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ Правил № 898 сплата підприємствами коштів у національній валюті, призначених для забезпечення справляння митних та інших платежів, а також внесення грошової застави здійснюються у вигляді авансових платежів (передоплати) до/або під час митного оформлення з рахунків, відкритих ними в банках, а також готівкою через банки на депозитний рахунок 3734, відкритий у Казначействі на ім'я ДФС.

Абзацом 2 пункту 8 Розділу ІІІ Правил № 898 встановлено, що розпорядження коштами, що обліковуються на депозитних рахунках 3734, відкритих в Головному управлінні Казначейства у м. Києві на ім'я митниць ДФС, на банківських рахунках 2603 митниць ДФС здійснюється виключно на підставі платіжних доручень, що оформлені відповідно митницями ДФС та ДФС в установленому порядку.

Повернення підприємствам коштів авансових платежів (передоплати), що зараховані на депозитний рахунок 3734, відкритий в Казначействі на ім'я ДФС, здійснюється Казначейством шляхом перерахування коштів виключно на банківські рахунки підприємств, відкриті в банках, на підставі реєстрів ДФС належних до повернення коштів авансових платежів (передоплати). Повернення підприємствам коштів авансових платежів (передоплати) здійснюється відповідно до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, якщо заяву на ім'я ДФС про повернення подано до органів доходів і зборів протягом 1095 днів з дня внесення таких коштів на рахунок органу доходів і зборів.

Повернення підприємствам коштів, що зараховані на депозитні рахунки 3734 митниць ДФС, здійснюється Головним управлінням Казначейства у м. Києві шляхом перерахування коштів на банківські рахунки підприємств, відкриті в банках, на підставі платіжних доручень митниць ДФС, оформлених у встановленому порядку. Повернення коштів, які були зараховані на депозитні рахунки 3734 митниць, здійснюється митницями ДФС відповідно до Порядку повернення, якщо заяву про повернення подано до митниці ДФС протягом 1095 днів з дня внесення таких коштів на рахунок органу доходів і зборів. (п. 9 Розділу ІІІ Правил № 898).

Згідно з Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 (далі - Порядок № 643) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення. Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням. Заява платника податку подаються керівнику митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами. Митниця ДФС у строк не пiзнiше нiж за п'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України (п.п. 1, 4 , 5, 6 Порядоку № 643).

Таким чином, повернення надмірно сплачених платежів, здійснюється у порядку, передбаченому Порядком № 643 за наявності таких умов: факту надмірної сплати коштів та звернення платника до відповідно органу, що позивачем не дотримано, а тому суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача зайво сплачених коштів за проведення митного оформлення товару, внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товару у сумі 360102,08 грн.

За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги ТОВ "Комерційна фірма "Строй Мастер".

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами ч. 3 ст. 94 КАС України, відповідно до якої якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 08.09.2017 року № UA508070/2017/000023/2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" () судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської митниці Державної фіскальної служби України ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 19 грудня 2017 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 5.2.2