Справа № 428/10223/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Слєсарєва І.Е., Дубіни П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Сєвєродонецького міського голови Казакова Валентина Васильовича, Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Сєвєродонецького міського голови Казакова Валентина Васильовича, Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач вказує, що на підставі розпорядження міського голови № 281-К від 26.08.2016 року він був прийнятий з 01.09.2016 року на роботу на посаду завідувача сектору транспорту та зв'язку департаменту економічного розвитку та торгівлі Сєвєродонецької міської ради. Розпорядженням міського голови № 35-К від 07.02.2017 року назва посади завідувача сектору транспорту та зв'язку департаменту економічного розвитку та торгівлі Сєвєродонецької міської ради з 07.02.2017 року була змінена на посаду завідувача сектором транспорту та зв'язку департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради. Розпорядженням міського голови № 255-к від 03.08.2017 року до нього, як до завідувача транспорту та зв'язку департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради, було застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани у зв'язку з невиконанням функціональних обов'язків та порушення вимог ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п. 3 Розділу 1, п. 4 Розділу 2 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.08.2016 року за №1203/29333. Розпорядженням міського голови «Про звільнення ОСОБА_4.» № 324 від 07 вересня 2017 року, застосовано до ОСОБА_4, завідувача сектору транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради, захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на нього функціональних обов'язків та порушенням вимог статті 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пунктів 4,5 Розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.08.2016 року за 1203/29333. Позивач вважає, що вищевказане розпорядження необґрунтоване, протиправне та винесено в порушення Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», КЗпП України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Представник відповідача Сєвєродонецького міського голови Казакова Валентина Васильовича надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що позивач допустив тривалу бездіяльність стосовно невиконання своїх обов'язків по вчасному реагуванню та підготовки відповідей на звернення громадян і установ з питань, віднесених до повноважень очолюваного позивачем Сектору. Стосовно лікарняного позивача представник відповідача вказав, що в день звільнення позивач всупереч п. 5 розпорядження міського голови № 122 від 09.03.2017 року нікому не повідомив про те, що він перебуває на лікарняному, та знаходився на своєму робочому місці. Враховуючи те, що до позивача раніше вже двічі застосовувалися дисциплінарні стягнення, міський голова вирішив звільнити позивача з займаної посади за чергове невиконання трудових обов'язків.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, які викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що до його обов'язків дійсно належав своєчасний розгляд звернень громадян та установ, які стосувалися завдань і функцій сектору транспорту та зв'язку департаменту економічного розвитку та торгівлі Сєвєродонецької міської ради. Восени 2016 року він звертався до начальника департаменту ОСОБА_9 із службовою запискою щодо збільшення кількості працівників сектору у зв'язку із великим навантаженням, але його звернення було залишено без реагування. Більше із подібними проханням він не звертався. Дійсно, звернення, які вказані у переліку прострочених контрольних карток, що доданий до матеріалів справи, були передані йому та в подальшому були опрацьовані ним із порушенням строку розгляду звернень громадян, але це сталося внаслідок його частого перебування на лікарняних. 07.09.2017 року зранку він звернувся до лікаря Сєвєродонецької міської багатопрофільної лікарні з приводу гострого болю в животі і йому було відкрито листок непрацездатності, про що він по телефону повідомив працівника відділу кадрів ОСОБА_10 Після цього, він повернувся на робоче місце у зв'язку із великою кількістю роботи та продовжив працювати.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, які викладені в письмових запереченнях на позов, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_10 пояснила, що вона з 2003 року працює на посаді начальника відділу кадрової роботи Сєвєродонецької міської ради. 07.09.2017 року після обідньої перерви їй передали документи з резолюцією міського голови щодо підготовки розпорядження про звільнення ОСОБА_4 Розпорядження було нею підготовлено, його підписав міський голова. Після 16-00 год. позивачу ОСОБА_4 було вручено копію розпорядження про його звільнення, при цьому він не казав, що знаходиться на лікарняному. ОСОБА_4 раніше ніколи не виходив на роботу на лікарняному, коли таке відбувається, то відділ кадрової роботи складає про це акти. З розпорядженням міського голови № 122 від 09.03.2017 року щодо обов'язкового повідомлення працівниками відділу кадрової роботи про вихід на лікарняний була ознайомлена начальник Департаменту економічного розвитку, в якому працював позивач.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_11 пояснив, що він вже близько 3-4 років працює в Комунальній установі «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» лікарем-хірургом. ОСОБА_4 він не знає та не пам'ятає, в будь-яких родинних чи інших стосунках з ним не перебуває. Обставини видачі ним листка тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 він також не пам'ятає, проте може сказати, що у вересні 2017 року він працював за таким приблизним графіком (точного графіку він не пам'ятає): з 8 до 11 години в медично-санітарній частині по вул. Єгорова в м. Сєвєродонецьку, потім з 12 або з 14 години (точно він не пам'ятає) до 16 години він здійснював прийом пацієнтів в Комунальній установі «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» по вул. Сметаніна в м. Сєвєродонецьку, а потім з 16 год. приблизно до 17-30 год. працював із документами. Іноді він приймав пацієнтів і після 16 години у випадках наявності острого болю, необхідності невідкладної госпіталізації, виклику швидкої допомоги тощо.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши надані учасниками розгляду справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із розпорядженням міського голови «Про призначення на посаду ОСОБА_4.» № 281-К від 26 серпня 2016 року, ОСОБА_4 прийнято на роботу з 01.09.2016 року на посаду завідувача сектору транспорту та зв'язку департаменту економічного розвитку та торгівлі Сєвєродонецької міської ради.

Відповідно до копії розпорядження міського голови «Про зміну назв посад у департаменті економічного розвитку міської ради» № 35-К від 07 лютого 2017 року, змінено з 07.02.2017 року назву посади завідувача сектору транспорту та зв'язку департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради, яку займає ОСОБА_4, на посаду завідувача сектору транспорту та зв'язку департаменту економічного розвитку міської ради.

З копій доповідних записок директора Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради Колєснік Н.С. від 26.06.2017 року та від 03.07.2017 року на ім'я в.о. першого заступника міського голови Яроша О.І. та міського голови Казакова В.В. вбачається, що вимоги про виконання діючого законодавства з організації та виконання проведення конкурсів на здійснення пасажирських перевезень, а саме закону України «Про місцеве самоврядування» (стаття 30), закону України «Про автомобільний транспорт» (статті 7, 43,44). Постанови КМУ № 1081 від 03.12.2008 року «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування» завідувачем сектору транспорту та зв'язку ОСОБА_14 повністю ігноруються та принципово не виконуються. 13 серпня 2017 року закінчується строк дії договору з перевізником на загальному маршруті № 5. Тому всю організацію проведення конкурсу на здійснення перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування необхідно було завчасно готувати та проводити. Завідувач сектору транспорту та зв'язку ОСОБА_14 до теперішнього часу ніякої роботи в частині підготовки організації конкурсу не провів, чим ставить питання перевезення пасажирів по міському маршруту № 5 на законних підставах, під загрозою для існування. Директором департаменту економічного розвитку, завдання та вимоги до їх виконання ставилися перед завідувачем сектором транспорту та зв'язку ОСОБА_14 як йому особисто, так і під час оперативних нарад департаменту, які вона проводить щопонеділка. Проте, до теперішнього часу завідувачем сектором ОСОБА_14 не вжито ніяких дій по виконанню її вимог з організації роботи проведення конкурсу на автоперевізника. Відповідно до Положення про сектор транспорту та зв'язку, саме завідувач сектору несе персональну відповідальність за виконання покладених на сектор завдань, ініціює розгляд питань, здійснює у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території. На підставі викладеного, просить вжити заходи дисциплінарного стягнення до завідувачого Сектором ОСОБА_14

Згідно із копією письмового доручення в.о. міського голови ОСОБА_3 на ім'я завідувача сектору транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку ОСОБА_4, останній просить ОСОБА_14 у строк до 15.00 години 18 липня 2017 року надати письмові пояснення за фактами порушень, викладених у службових записках директора Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради Колєснік Н.С. від 26.06.2017 року та від 03.07.2017 року.

Відповідно до копії пояснювальної записки ОСОБА_14 на ім'я в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_3 № 164 від 18.07.2017 року, він з 01.08.2016 року до 06.06.2017 року у секторі транспорту та зв'язку працював одноосібно та виконував весь обсяг роботи, покладений на сектор. Головний спеціаліст у сектор транспорту та зв'язку був прийнятий 06.06.2017 року. У зв'язку з моральним тиском з боку заступника міського голови Яроша О.І та в.о. начальника відділу з юридичних та правових питань Дубіни П.О., у нього стався гіпотонічний криз та він був вимушений лікуватися у кардіологічному відділенні на денному стаціонарі та, ймовірно, на фоні нервової обстановки, яка склалася, він був змушений додатково лікуватися. Отже, може пояснити несвоєчасну підготовку до проведення конкурсу своєю хворобою та роботою у секторі одноосібно при великому обсязі роботи, покладеному на сектор транспорту та зв'язку. Вважає зауваження директора департаменту Колєснік Н.С. некоректними, тому що неодноразово повідомляв про строки закінчення договору па маршрут № 5 та жодного разу не отримав конкретних вказівок та допомоги у організації конкурсу. На даний час сектором підготовлено та надано на розгляд та узгодження виконкому Сєвєродонецької міської ради проекти рішень із додатками щодо організації проведення конкурсу з визначення підприємства (організації) для здійснення функцій робочого органу з організації проведення конкурсу з визначення автомобільного перевізника на автобусних маршрутах загального користування м. Сєвєродонецьк. Також підготовлено проект рішення на оголошення конкурсу на організацію пасажирських перевезень на міському автобусному маршруті загального користування м. Сєвєродонецьк. Отже, працюючи з 01.09.2016 року по теперішній час на даній посаді, позивач чинного законодавства не порушував.

З копії пояснювальної записки ОСОБА_14 на ім'я в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_3 від 18.07.2017 року вбачається, що станом з 01.09.2016 року по 06.06.2017 року він працював у секторі транспорту та зв'язку одноосібно. Обсяг листування, який направляється на сектор транспорту та зв'язку є великий, що можна перевірити, звернувшись до загального відділу та відділу звернень громадян. Також повідомив що він, як завідувач сектору транспорту та зв'язку, входить до чотирьох комісій Сєвєродонецької міської ради, що теж треба взяти до уваги при розгляді його фахового навантаження. Вищезазначена скарга була направлена до сектору під час його хвороби. На час хвороби, справами сектору ніхто не займався, тому ця скарга не направлена до розгляду своєчасно. Зараз, у секторі працює ще одна штатна одиниця, головний спеціаліст, у обов'язки якого входить ведення листування, тому запит на «САТП-10920» був наданий від ОСОБА_16

Згідно із копією розпорядження міського голови «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4.» № 255-К від 03 серпня 2017 року, застосовано до ОСОБА_4, завідувача сектору транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради, захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани у зв'язку з невиконанням функціональних обов'язків та порушенням вимог статті 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 3 Розділу І, пункту 4 Розділу II Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.08.2016 року за 1203/29333.

Згідно із копією розпорядження міського голови «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4.» № 256-К від 04 серпня 2017 року, застосовано до ОСОБА_4, завідувача сектору транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради, захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани у зв'язку з невиконанням функціональних обов'язків та порушенням вимог статті 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 3 Розділу І, пункту 4 Розділу II Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.08.2016 року за 1203/29333.

Відповідно до копії службової записки в.о. директора департаменту економічного розвитку Михайлової Т.І. на ім'я в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_3 № 185 від 09.08.2017 року, на даний час в секторі транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради (начальник сектору ОСОБА_4.) знаходиться на виконанні 20 прострочених контрольних карточок, термін виконання яких пройшов.

Згідно із копією письмового доручення в.о. міського голови ОСОБА_3 на ім'я завідувача сектору транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку ОСОБА_4, останній просить ОСОБА_14 у строк до 16.00 години 05 вересня 2017 року надати письмові пояснення за фактами порушення несвоєчасного розгляду звернень, зазначених у службовій записці № 185 від 09.08.2017 року.

З копії пояснювальної записки ОСОБА_14 на ім'я в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_3 № 304 від 05.09.2017 року вбачається, що він з 01.08.2016 року до 06.06.17 року у секторі транспорту та зв'язку виконував весь об'єм роботи, покладений на сектор та працював одноосібно. Головний спеціаліст у сектор транспорту та зв'язку був прийнятий лише 06.06.2017 року. У зв'язку з моральним тиском з боку ОСОБА_3, з боку заступника міського голови Яроша О.І., в.о. начальника відділу з юридичних та правових питань Дубіни П.О., в нього стався гіпертонічний криз та він був вимушений лікуватися у кардіологічному відділенні на денному стаціонарі, а потім, вірогідно, на фоні нервової обстановки, в якій працював, у нього загострилися хвороби, та він був вимушений лікуватися ще. Коли ОСОБА_3 був заступником міського голови та курирував відділ освіти Сєвєродонецької міської ради, він за його дорученням з 05.01.2017 року працював головою тендерного комітету відділу освіти Сєвєродонецької міської ради за сумісництвом, що в значній мірі впливало на його зайнятість. Крім того, з 04.08.17 року по 04.09.17 року, також знаходився на лікуванні у кардіологічному відділенні на денному стаціонарі, тому вважає обвинувачення на його адресу в цей час необґрунтованими. ОСОБА_3 не відпускає його у заплановану чергову відпустку, (заяву на відпустку подавав вже тричі, але жодного разу не було письмово повідомлено про причину відмови), що також негативно впливає на його працездатність та стан мого здоров'я. Він та його родина є вимушеними переселенцями з 2014 року які пережили окупацію м. Первомайська, обстріли та смерті у зв'язку із бойовими діями на території міста. Незважаючи на всі викладені обставини, свою хворобу, великий об'єм роботи у секторі, який виконував до 06.06.2017 року одноосібно, сумісництво із основною роботою, вважає що виконує свою роботу у повному обсязі. На даний час, переважна частина документів вже відпрацьована, тому станом на 05.09.2017 року, кількість не відповідає дійсності. Також, вважав за потрібне повідомити, що залишає за собою право звертатися до органів прокуратури, суду та НАБУ для оскарження дій ОСОБА_3 По всім питанням, викладеним у даному письмовому доручені, виконавцем якого є заступник начальника відділу з юридичних та правових питань Сєвєродонецької міської ради П.О. Дубіна, повідомив, що, працюючи з 01.09.2016 року та по теперішній час на даній посаді, чинного законодавства України не порушував, вважав це прямим тиском на нього для звільнення із займаної посади. На його посаду також претендував заступник начальника відділу з юридичних та правових питань Сєвєродонецької міської ради П.О. Дубіна, так як він разом з ним брав участь у конкурсі на цю посаду, але за результатами конкурсу не пройшов.

Згідно із копією розпорядження міського голови «Про звільнення ОСОБА_4.» № 324 від 07 вересня 2017 року, застосовано до ОСОБА_4, завідувача сектору транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради, захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на нього функціональних обов'язків та порушенням вимог статті 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пунктів 4,5 Розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.08.2016 року за 1203/29333.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

На думку суду, при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, установа (організація, підприємство) повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. При цьому суду необхідно з'ясувати, за невиконання якого саме трудового обов'язку було врешті звільнено працівника, тобто невиконання якого саме трудового обов'язку було остаточною підставою для звільнення працівника вже після накладення на нього первинного дисциплінарного стягнення. Також, суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Розпорядженнями міського голови № 256-К від 04 серпня 2017 року та № 255-К від 03 серпня 2017 року було застосовано до позивача заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган. Станом на час розгляду цієї справи вказані розпорядження є чинними, при цьому законність цих розпоряджень є предметом розгляду в інших адміністративних справах № 428/8416/17 та № 428/9494/17. Разом з тим, на думку суду, матеріалів цієї справи було достатньо для ухвалення обґрунтованого та законного судового рішення без зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішеннями у справах № 428/8416/17 та № 428/9494/17, про що судом в судовому засіданні від 13 грудня 2017 року було постановлено відповідну ухвалу щодо відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Підставою для звільнення позивача згідно із оскаржуваним розпорядженням стали факти, які були викладені в службовій записці в.о. директора департаменту економічного розвитку Михайлової Т.І. на ім'я в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_3 № 185 від 09.08.2017 року, в якій повідомлялося, що на даний час в секторі транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради (начальник сектору ОСОБА_4.) знаходиться на виконанні 20 прострочених контрольних карточок, термін виконання яких пройшов та реєстр яких додається до службової записки.

Відповідно до п. 3.17 Положення про Сектор транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради (далі - Положення про Сектор), завданням Сектору є здійснення своєчасного розгляду депутатських запитів, заяв, звернень, та скарг громадян, підприємств установ та організацій з питань, віднесених до повноважень Сектору.

Згідно із п. 4.1 Положення про Сектор, вказаний сектор очолює завідувач сектору, який серед іншого забезпечує виконання покладених на Сектор завдань, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Сектор завдань, подає згідно з чинним законодавством пропозиції міському голові (першому заступнику міського голови) щодо своєчасного заміщення вакансій, забезпечує дотримання в роботі працівниками Сектору законодавства України.

Відповідно до п. 6.1 Положення про Сектор, завідувач Сектору несе персональну відповідальність згідно з діючим законодавством за виконання покладених на Сектор завдань і здійснення ним своїх функціональних обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

В судовому засіданні позивач визнав, що до його обов'язків дійсно належав своєчасний розгляд звернень громадян та установ, які стосувалися завдань і функцій сектору транспорту та зв'язку департаменту економічного розвитку та торгівлі Сєвєродонецької міської ради, а також визнав, що звернення, які вказані у переліку прострочених контрольних карток, що доданий до матеріалів справи, були передані йому та в подальшому були опрацьовані ним із порушенням строку розгляду звернень громадян, але це сталося внаслідок його частого перебування на лікарняних.

Суд звертає увагу на те, що деякі із звернень, які вказані у реєстрі нагадувань про невиконані контрольні картки (а.с. 39) та у службовій записці начальника загального відділу Сєвєродонецької міської ради (а.с. 80, 81) були передані до очолюваного позивачем сектору ще у лютому, березні 2017 року та станом на день його звільнення 07 вересня 2017 року ще не були опрацьовані, тобто на ці звернення не була підготовлена та надіслана відповідь більш ніж протягом шести місяців. Вказана обставина, по-перше, свідчить про тривале порушення позивачем своїх прямих трудових обов'язків, а по-друге свідчить про те, що факт періодичного перебування позивача на лікарняних в 2017 році не може виправдати шестимісячної затримки у підготовці відповідей на звернення громадян.

При цьому суд враховує, що згідно зі ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Тобто, законодавством установлено, що днем виявлення проступку є день, коли про нього дізналася посадова особа, яка має право на застосування дисциплінарного стягнення.

Право на застосування дисциплінарних стягнень до позивача в розумінні ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України належить міському голові або особі, яка виконує його обов'язки. Про дисциплінарний проступок позивача, який став підставою для його звільнення, відповідач міг дізнатися не раніше 09.08.2017 року, коли директором Департаменту економічного розвитку було складено відповідну службову записку. При цьому, шестимісячний строк з дня вчинення проступку станом на день звільнення позивача також не пройшов, адже, наприклад, порушення строків розгляду звернення від 08.02.2017 № 621/19 почалося не раніше 08.03.2017, коли сплив місячний строк для розгляду звернення, встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, в день звільнення 07 вересня 2017 року позивач знаходився у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності серії АГЮ № 633926.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40, частини другої статті 41 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд правильно застосує положення частини першої статті 235 КЗпП України, лише поновивши працівника на попередній роботі, адже закон у таких випадках не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, у тому числі шляхом зміни дати звільнення працівника.

Вищевказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року по справі № 6-33цс14.

При цьому суд враховує, що згідно з пунктом 1.3. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2008 року № 189, непрацездатність (утрата непрацездатності) - це стан здоров'я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров'я.

Тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

Випадок тимчасової непрацездатності - тимчасова непрацездатність, яка триває безперервно від початку визначеного захворювання, травми тощо, підтверджується видачею листка непрацездатності з можливим продовженням лікування в одному або декількох закладах охорони здоров'я до відновлення працездатності, що підтверджується закриттям листка непрацездатності - "стати до роботи". У разі, якщо особа стала непрацездатною з приводу того самого захворювання, травми до виходу на роботу або відпрацювала неповний робочий день, випадок тимчасової непрацездатності не переривається. При виникненні іншого захворювання, травми, відпустки в зв'язку з вагітністю випадок тимчасової непрацездатності вважається новим.

Згідно із п. 5.1.5 вищевказаного Положення лікуючий лікар при чергових оглядах хворого в медичній карті амбулаторного (стаціонарного) хворого відображає динаміку захворювання, обґрунтовує корекцію лікування та призначення додаткових обстежень з урахуванням стандартів медичних технологій лікувально-діагностичного процесу та протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями, визначає термін тимчасової непрацездатності та його продовження із зазначенням номера документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, дати, з якої до якої він продовжується, та дати наступного огляду. При відновленні працездатності вносить дані клінічного огляду пацієнта, що є підставою для закриття документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, із зазначенням його номера та дати, з якої пацієнт має стати до роботи.

Відповідно до п. 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 р. N 532/274/136-ос/1406 із змінами та доповненнями, листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Згідно із п. 3.1 вищевказаної Інструкції в листку непрацездатності чітко вказуються, зокрема, дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою вказується рік).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку про те, що листок непрацездатності засвідчує непрацездатність особи протягом тієї дати, в яку його було видано. При цьому, точний час звернення працівника до лікаря (години, хвилини) немає правового значення для встановлення часу початку непрацездатності особи. Часом початку непрацездатності особи в будь-якому випадку є день, в який було видано листок непрацездатності.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що листок непрацездатності був виданий позивачу 07 вересня 2017 року після 17 години, тобто після закінчення робочого дня, суд зазначає наступне.

Згідно із листом заступника головного лікаря Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» від 01.11.2017 року № 2223 листок непрацездатності серії АГЮ № 633926 був виданий позивачу після 17-00 год. Разом з тим, в цьому листі заступником головного лікаря не вказано точний час видачі листка, а також не вказано на підставі яких саме відомостей заступник головного лікаря дійшов висновку про видачу листка після 17-00 год.

Крім того, згідно із листом головного лікаря Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» від 11.12.2017 року № 2546 лікар-хірург ОСОБА_11 (який видав листок непрацездатності) проводить прийом хворих з 14-00 год. до 16-20 год. В судовому засіданні лікар-хірург ОСОБА_11 в якості свідка пояснив, що обставини видачі ним листка тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 він не пам'ятає, проте може сказати, що у вересні 2017 року він працював за таким приблизним графіком (точного графіку він не пам'ятає): з 8 до 11 години в медично-санітарній частині по вул. Єгорова в м. Сєвєродонецьку, потім з 12 або з 14 години (точно він не пам'ятає) до 16 години він здійснював прийом пацієнтів в Комунальній установі «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» по вул. Сметаніна в м. Сєвєродонецьку, а потім з 16 год. приблизно до 17-30 год. працював із документами.

На думку суду, вищевказані відомості свідчать про те, що по-перше, точний час видачі листка непрацездатності позивачу достовірно встановити на підставі наданих суду доказів неможливо, а по-друге час видачі листка непрацездатності може відрізнятися від часу звернення пацієнта до лікаря за отриманням такого листка, тобто час видачі листка непрацездатності може відрізнятися від часу фактичного настання стану непрацездатності у працівника. Суд повторює, що листок непрацездатності засвідчує непрацездатність особи протягом тієї дати, в яку його було видано незалежно від точного часу звернення працівника до лікаря.

Посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року по справі № 21-303а13, на думку суду є необґрунтованими, адже правовий висновок у справі № 21-303а13 стосується застосування статті 184 КЗпП під час звільнення вагітної жінки.

Твердження представника відповідача про неповідомлення позивачем роботодавцю щодо перебування у стані тимчасової непрацездатності не мають правового значення для правильного вирішення цієї справи, адже застосування частини третьої статті 40 КЗпП України не ставиться в залежність від повідомлення чи неповідомлення працівником власника про перебування у стані тимчасової непрацездатності.

Підсумовуючи вкладене, суд зазначає, що спірне розпорядження про звільнення позивача не відповідає чинному законодавству і порушує права позивача, тобто є протиправним, а отже у суду є достатні підстави для задоволення позову щодо визнання протиправним та скасування спірного розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КзпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 слід поновити на роботі на посаді завідувача сектору транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради Луганської області з 07 вересня 2017 року.

Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).

Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу по день винесення цього судового рішення, суд враховує, що позивач був звільнений 07 вересня 2017 року, тобто його вимушений прогул розпочався 08 вересня 2017 року. Отже, розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу позивача має обчислюватися з 08 вересня 2017 року по 14 грудня 2017 року (день проголошення цього рішення суду).

Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.

Середньоденна заробітна плата позивача складає 410 грн. 33 коп. (заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців, що передують події звільнення, робочі дні в загальному розмірі 7796,19 грн. (за липень та серпень 2017 року, без урахування допомоги по тимчасовій непрацездатності) ділиться на число відпрацьованих робочих днів за два вищевказаних місяці в кількості 19 днів).

Середньомісячне число робочих днів позивача згідно із графіком роботи міської ради за липень та серпень 2017 року складає 21,5 робочих дні (21 день у липні + 22 дні у серпні) поділити на 2).

Час вимушеного прогулу позивача за період з 08 вересня 2017 року по 14 грудня 2017 року складає два повних місяці (жовтень та листопад 2017 року). Тобто, загальне середньомісячне число робочих днів за період вимушеного прогулу тривалістю 2 повних місяці складає 43 середньомісячних робочих дні (21,5 х 2), до яких має бути додано 16 робочих днів за період з 08.09.2017 року по 30.09.2017 року та 9 робочих днів за період з 01.12.2017 по 13.12.2017. В кінцевому підсумку, час вимушеного прогулу позивача складає 68 робочих днів, які обраховані із урахуванням постанови Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.

68 робочих днів вимушеного прогулу слід помножити на середньоденну заробітну плату позивача в сумі 410 грн. 33 коп., що складе 27902 грн. 44 коп.

Із змісту п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року вбачається, що справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, а отже суд визначає суму до стягнення без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму середнього заробітку за весь час затримки по день винесення цього рішення судом, визначену без утримання податків й інших обов'язкових платежів, в розмірі 27902 грн. 44 коп.

При цьому суд враховує, що позивачу при звільненні могла бути виплачена компенсація за невикористані дні щорічної відпустки.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 82 Кодексу законів про працю України час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу) зараховується до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку.

Отже, законодавством про працю України не передбачено повернення працівникові грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки в разі поновлення його на роботі.

З метою утвердження принципу єдності судів загальної юрисдикції, який забезпечується в тому числі єдністю судової практики, суд вважає за необхідне вказати, що аналогічна правова позиція щодо повернення працівникові грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки в разі поновлення його на роботі викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 січня 2016 року по справі № К/9991/2076/12.

Після поновлення у трудових правовідносинах рішенням суду позивач не позбавлений права ставити перед роботодавцем питання щодо можливості використання ним невикористаної частини відпустки, проте роботодавець в такому випадку має право порушити питання щодо повернення виданих ним у якості компенсації грошових коштів при його звільненні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги задоволені повністю, позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі норм Закону України «Про судовий збір» і сторони не заявляли про наявність у них будь-яких судових витрат, у зв'язку із чим судові витрати, які підлягають розподілу згідно із положеннями ст. 94 КАС України у цій справі відсутні.

На підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України суд також вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення в частині поновлення позивача на роботі, а також в частині стягнення з Сєвєродонецької міської ради на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 до Сєвєродонецького міського голови Казакова Валентина Васильовича, Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Сєвєродонецького міського голови Казакова Валентина Васильовича № 324 від 07 вересня 2017 року.

Поновити ОСОБА_4 з 07 вересня 2017 року на роботі на посаді завідувача сектору транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради Луганської області.

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто за період з 07 вересня 2017 року по 13 грудня 2017 року, в сумі 27902 (двадцять сім тисяч дев'ятсот дві) грн. 44 коп., яка визначена без утримання податків й інших обов'язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі на посаді завідувача сектору транспорту та зв'язку Департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради Луганської області.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 14 грудня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін