Справа № 821/1726/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1726/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, -

встановив:

13 листопада 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" (далі - відповідач) з позовними вимогами про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, а саме:

- стягнути з державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" () на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі 35046,64 грн;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" у місячний строк з моменту набуття судовим рішенням законної сили подати до Херсонського окружного адміністративного суду звіт про його виконання.

Позовна заява обґрунтована тим, що на думку позивача йому виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні не у повному обсязі. Позивач вважає, що він набув право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки його вислуга років становить 19 років 06 місяців 27 днів в календарному обчисленні. З посиланням на норми Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей (затверджений постановою КМ України №393 від 17.07.1992 року) обґрунтовує правомірність своїх вимог.

Позивач 30 листопада 2017 року подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач 27 листопада 2017 року подав до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Законодавцем зазначено, що обов'язковою умовою виплати одноразової грошової допомоги є наявність права на призначення пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Такого права у позивача не має, оскільки вислуга років у нього складає 19 років 6 місяців 27 днів. Відповідно до положень постанови КМ України №393 від 17.07.1992 року (далі - постанова №393), особи звільнені зі служби за власним бажанням без права на пенсію, права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби не мають.

Пунктом другим резолютивної частини заперечення відповідач просить розглянути справу в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року розгляд адміністративної справи №821/1726/17 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши надані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач у період з 08.10.1999 року по 06.11.2017 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, що підтверджується записами в трудовій книжці БТ-ІІ №6849216.

Згідно наказу №86 о/с від 06.11.2017 року "По особовому складу" позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України з 06.11.2017 року у відповідності до п.7 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Даним наказом також встановлено, що ОСОБА_1 має вислугу років у календарному обчисленні 19 років 6 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні 25 років 7 місяців 6 днів.

В трудовій книжці позивача зазначено, що останній проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України безперервно 18 років 00 місяців 28 днів.

Згідно з довідкою Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» №24/4-60 від 08.11.2017 року грошове забезпечення ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора І категорії за останні два місяці становить 12551,21 грн, з них утримано 3556,20 грн, виплачено 8659,01 грн.

Відповідач не виплатив позивачу одноразову допомогу при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки його вислуга років складає 19 років 6 місяців 27 днів, а не 23 календарних роки та 6 місяців, як передбачено п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Не погоджуючись з позицією відповідача позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регулюється, зокрема, статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до частини другої якої особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічне положення закріплено в абзаці третьому пункту 10 постанови N 393, згідно з яким військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведені положення пункту 10 постанови N 393 не пов'язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію, як не пов'язують таку виплату з набуттям права на пенсію і норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з наявністю 10-річної вислуги та звільненням зі служби, зокрема, з указаних підстав. Тому ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності 10 років вислуги.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 17.03.2015 року № 21-80а15.

За приписами пункту 18.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року № 222, одноразова грошова допомога особам рядового і начальницького складу, звільненим зі служби, нараховується з окладів за останніми штатними посадами, займаними перед звільненням, окладів за спеціальними званнями, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та премій (обчислених як середньомісячна сума за попередні повні дванадцять календарних місяців), крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що були їм нараховані в останньому повному календарному місяці служби перед звільненням.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 08.11.2017 року № 24/4-60, останнім повним відпрацьованим календарним місяцем є жовтень 2017 року, за який позивачу нарахована сума грошового забезпечення у розмірі 7378,75 грн.

Виходячи з викладеного, 25 % місячного грошового забезпечення складає 1844,69 грн. (7378,75 грн. х 25 %).

Отже, одноразова грошова допомога, яка підлягає виплаті позивачу за 19 повних відпрацьованих календарних років становить 35049,11 грн. (1844,69 грн. х 19 років).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплатити одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних років служби у розмірі 35049,11 грн, в позовній заяві позивач помилково обрахував розмір одноразової грошової допомоги в сумі 35046,64 грн, що є меншим ніж встановлений чинним законодавством.

Стосовно позовних вимог про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення то суд звертає увагу позивача на приписи ст.267 КАС України.

Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду, до того ж цей захід не може бути викладено в якості самостійної позовної вимоги. З урахуванням викладеного позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно вимог ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність частини своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) суму невиплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 35049,11 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 12.3.