Справа № 2а/0270/4015/11
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/4015/11
Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2012 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Залімського І. Г.

при секретарі: Лукашик М.О.

за участю представників сторін:

відповідача: Сидоришина М.М. (довіреність від 10.11.2011р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_3 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмільницької ОДПІ Вінницької області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення. Позовні вимоги мотивовано тим, що Літинським відділенням Хмільницької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 р. по 30.09.2009 р., про що складено акт від 18.05.2010р. № 14/17/НОМЕР_1. Пізніше податковим органом було повторно проведено перевірку ФОП ОСОБА_3, про що складено акт від 08.10.2010р. № 58-17/НОМЕР_1. За результатами проведених перевірок Літинським відділенням Хмільницької ОДПІ винесено податкові повідомлення рішення № /0 і № /0 від 23.06.2010р. та податкові повідомлення рішення від 14.10.2010р. № /0 та /0. Вважаючи прийняті ППР незаконним та безпідставним, просив визнати їх нечинним та скасувати.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2011 року адміністративний позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2011 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просив постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, клопотань про відкладення розгляду справи не направляв.

Колегія суддів, заслухавши думку представника відповідача, який не заперечив проти розгляду апеляційної скарги по суті без участі представника позивача, а також враховуючи те, що його явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, а матеріалів справи достатньо для її вирішення в даному судовому засіданні, визнала за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами без участі представника відповідача згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець Літинською районною державною адміністрацією від 20.11.1996р. (т.1 а.с.70), та перебуває на податковому обліку в Літинському відділенні Хмільницької ОДПІ з 05.04.2001 р. за №1771 (т.1 а. с. 71).

Літинським відділенням Хмільницької ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 р. по 30.09.2009 р., про що складено акт від 18.05.2010р. № 14/17/НОМЕР_1 (т.1 а.с. 18-29) . Пізніше податковим органом було повторно проведено перевірку ФОП ОСОБА_3, про що складено акт від 08.10.2010р. № 58-17/НОМЕР_1 (т.1 а.с. 30-56). За результатами проведених перевірок Літинським відділенням Хмільницької ОДПІ винесено податкові повідомлення рішення № /0 (т.1 а.с. 57) і № /0 (т.1 а.с. 58) від 23.06.2010р. та податкові повідомлення рішення від 14.10.2010р. № /0 та /0 (т.1 а.с. 59), якими позивачу збільшено зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість, а також за штрафними санкціями.

Рішення податкового органу були прийняті з підстав виявлення заниження обсягу виручки від реалізації товарів (робіт , послуг) в 4 кварталі 2007р. та заниження суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість за період 15.12.2007р. по 30.09.2009р.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що висновки відповідача, викладені в актах перевірки від 08.10.2010 року та від 18.05.2010р. містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений доказами, а також наданими поясненнями відповідача та показаннями свідків, а висновки Хмільницької ОДПІ щодо зафіксованих порушень в акті перевірки від 18.05.2010р. та в акті перевірки від 08.10.2010р. не відповідають обставинам, що встановлені в ході судового розгляду справи Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність прийнятих рішень і задоволення позовних вимог. З такою позицією суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Контролюючі органи мають право здійснювати перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які віднесені до їх компетенції у відповідності до п.п. 2.2.1. п 2.2 ст. 2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Судом першої інстанції встановлено, і матеріалами справи підтверджується, що ВАТ "Вінницьким обласним підприємством Автобусних станцій 10599" згідно листа від 30.11.2011р. вих. № 1169 , засвідчено, що обсяг наданих послуг суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 за 2007р. становить 205172 грн. 74 коп., за 2008р. становить 500 584 грн. 96 коп. та за 2009р. становить 560 807 грн. 81коп. (т. 2 а.с.6-7).

Відділом освіти Літинської РДА листом № 1912/03 від 30.11.2011р. повідомлено, що на рахунок позивача перераховано за надані послуги кошти за 2007р. в сумі 179 902 грн. 90 коп., за 2008р. в сумі 302 420 грн. 20 коп. та за 2009р. в сумі 453 279 грн. 40 коп. На підтвердження яких надано накладні, акт виконаних робіт, платіжні доручення за період з 2007р. по 2009р. (т. 1 а.с 144-250, т.2 а.с.1-5).

Статтею 1 Указу Президента від 03.07.1998р. № 727 "Про спрощену систему оподаткування" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), що встановлено ст. 5 Указу Президента від 03.07.1998р. № 727 "Про спрощену систему оподаткування" .

Відповідно до п. 4.1. ст.4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

У відповідності до п. 8.1.3 п. 8.1 ст.8 "Про податок з доходів фізичних осіб", якщо окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх нарахуванні чи виплаті, то платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Вирішуючи питання про обґрунтованість висновків податкового органу та правомірність прийнятих рішень, суд першої інстанції виходив із того, що посадовими особами податкової інспекції при проведенні перевірок, на думку суду, порушено вимоги Закону України "Про державну податку податкову службу", відтак висновки податкового органу не можуть бути підставою для прийняття законних рішень.

Колегія суддів зауважує з цього приводу, що судом першої інстанції не враховано, що у разі порушення працівниками податкового органу вимог Закону під час проведення перевірки, суб'єкт господарювання має право не допустити працівників до проведення цієї перевірки. Однак власне недотримання податковим органом вимог Закону під час здійснення такої перевірки не звільняє суб'єкта підприємницької діяльності від передбаченої чинним законодавством відповідальності за допущені ним порушення вимог податкового та іншого законодавства. Таким чином, порушення процедури проведення перевірки за умови фактичного допуску працівників ДПІ до цієї перевірки не є підставою для звільнення позивача від відповідальності за вчинені правопорушення. Такі висновки колегії суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду у повній мірі узгоджується із правовою позицією Вищого адміністративного суду, що викладена, зокрема, в постанові ВАСУ від 28.10.2010 р. у справі № К-16536/07.

Разом з тим, в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження той факт, що позивачем в порушення вимог Указу Президента від 03.07.1998р. № 727 "Про спрощену систему оподаткування" перевищено обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік в сумі 500 тис. гривень (т.1 а.с. 135-241, т.2 а.с. 1-9). З наступного звітного періоду (кварталу) ФОП ОСОБА_3 не перейшов на загальну систему оподаткування, відтак висновки податкового органу є обґрунтованими і відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення, відтак позов не підлягає задоволенню.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області задовольнити повністю .

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - скасувати .

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі "13" лютого 2012 р. .

Головуючий Білоус О.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Залімський І. Г.