Справа № 804/7704/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 р. Справа № 804/7704/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
при секретарі Вербному Д.С.
представника позивача Чернеша Д.С.
представника відповідача Слободянюка Р.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення, -
21.11.2017 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Дніпропетровський ОВК, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату, ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_1 , у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , щодо: прийняття рішення Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 27.09.2017, оформлене протоколом № 8;
- скасувати рішення Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 27.09.2017, оформлене протоколом № 8, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Комісію Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій прийняти рішення щодо визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 учасником бойових дій;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_1 , видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 : посвідчення учасника бойових дій; нагрудний знак Ветеран війни - учасник бойових дій; листи талони на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості;
- при винесенні рішення судові витрати стягнути з Дніпропетровського обласного військового комісаріату, ідентифікаційний код юридичної особи -08353525, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_1 , подати до суду звіт про виконання судового рішення після спливу 10 (десяти) денного строку з моменту набрання законної сили рішення суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, відповідач неправомірно відмовив йому в наданні статусу учасника бойових дій, пославшись на довідки не встановленого зразка, до оформлення яких позивач не має жодного відношення.
Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольни.
Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 законно відмовлено у визнанні його учасником бойових дій, оскільки позивач звернувся до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Дніпропетровського ОВК із заявою щодо надання йому статусу учасника бойових дій від 31.08.2017, в той час як постановою Кабінету Міністрів України №602 від 08.09.2016р. внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №413 та доповнено дану постанову новим пунктом 2-1, у якому зазначено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, у разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 не надано на розгляд комісії всіх підтверджуючих документів, що надало б відповідачу змогу прийняти рішення щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій, як колишньому військовослужбовцю, який перебував в зоні АТО менше 30 діб.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою від 31.08.2017 про визнання учасником бойових дій до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військового комісаріату Дніпропетровської області.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Дніпропетровського ОВК з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій №8 від 27.09.2017 позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.
Листом вих.№12/8153 від 25.10.2017 Голова комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Дніпропетровського ОВК ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій.
Також, у даному листі наведено положення Постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення №602 від 08.09.2016р. відносно того, що статус учасника бойових дій надається особам, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.
Позивач вважає зазначене рішення комісії з питань розгляду матеріалів пов`язаних із визначенням учасників бойових дій Дніпропетровського ОВК щодо відмови йому у встановлені статусу учасника бойових дій, яке викладене в протоколі №8 від 27.09.2017 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон №3551).
Згідно з п. 19. ч. 1 ст. 6 Закону №3551, учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Порядку про надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року (далі Порядок №413; в редакції, що діяла на час безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, визначено, що статус учасника бойових дій надається, зокрема військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).
Відповідно до п.9 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій затвердженого Наказом Міністерства оборони України №200 від 07.05.2015 року - на комісії військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського військових комісаріатів покладається вирішення питань про визнання учасниками бойових дій із числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників - за місцем їх реєстрації.
Відповідно до п.11 вищезазначеного Положення №200, комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі таких документів:
- заяв громадян або клопотань командирів (начальників);
- довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою;
- партизанського квитка;
- посвідчення учасника підпілля;
- посвідчення до знака "За розмінування";
- грамот, фотографій (оригіналів);
- газетних матеріалів того періоду, який потребує підтвердження;
- історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів;
- документів потрібного періоду, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові заявника;
- документів, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період;
- інших документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін).
Крім того, підставою для надання статусу учасника бойових дій для військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та працівників Збройних Сил, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції є такі документи:
- довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;
- витяги із наказів, директив, розпоряджень, журналів бойових дій, оперативних завдань, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень;
- посвідчення про відрядження;
- матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень та інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.
Суд зазначає, що в редакції п.2 Порядку №413 станом на 2014 рік, тобто на час виникнення спірних правовідносин, не було встановлено будь-яких обмежень щодо строку залучення до проведення антитерористичної операції для встановлення статусу учасника бойових дій.
Водночас, на момент звернення ОСОБА_1 стосовно надання йому статусу учасника бойових дій, до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року, було внесено зміни, а саме: доповнено п. 2-1, у відповідності до якого статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.
Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією, а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції.
Крім того, пункт 4 викладено іншій редакції, зокрема підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів.
Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
В пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про незалежність судової влади за №8 від 13.06.2007р. зазначено, що відповідно до статті 8 та статті 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.
Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ч.1 ст.58 Конституції України).
Як вже встановлено судом, з 19.09.2014 року по 22.09.2014 року позивач під час проходження військової служби у Збройних Силах України у званні старшини господарчого відділення в/ч пп НОМЕР_3 , був на території Донецької та Луганської області.
Тобто на момент перебування ОСОБА_1 в районі проведеня антитерористичної операції у редакції Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення був відсутній пункт 2-1, а саме - вимога щодо надання учасника бойових дій у разі залучення його до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, а отже, цей пункт не поширюється на позивача.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що п.2-1 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення не поширюється на позивача, оскільки цей пункт не був чинним на час участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції у 2014 році.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів пов`язаних із визначенням учасників бойових дій Дніпропетровського ОВК щодо відмови ОСОБА_1 у встановлені статусу учасника бойових дій, викладене в протоколі №8 від 27.09.2017 є протиправним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Дніпропетровського ОВК в особі комісії Дніпропетровського ОВК з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та видати відповідне посвідчення, суд вважає за необхідне залишити без задоволення, оскільки суд не може підміняти орган, бездіяльність якого оскаржується, зобов`язуючи його приймати рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції відповідного державного органу.
При цьому, слід зазначити, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади в разі незгоди з їх рішеннями, суд за наявності підстав для задоволення позову визнає їх рішення, дії чи бездіяльність протиправними і зобов`язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.
Частиною 2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог, тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Суд зазначає, що під час судового розгляду даної справи позивачем до суду не було надано документів, які передбачені Положенням №200 для отримання статусу учасника бойових дій, окрім довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а відтак суд не може надати правову оцінку документам, які не були предметом розгляду комісії.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Комісію Дніпропетровського ОВК з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій повторно розглянути заяву та інші необхідні документи ОСОБА_1 від 31.08.2017 про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу учасника бойових дій та прийняти рішення з урахуванням висновків суду щодо строку перебування в районах її проведення.
Що стосується вимоги про видачу посвідчення учасника бойових дій, нагрудного знаку «Ветеран війни часник бойових дій», листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості, то суд зазначає, що дана позовна вимога є похідною від вимоги про прийняття рішення щодо визнання позивача учасником бойових дій, оскільки надання такого статусу передбачає й надання посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем невірно застосовано норми законодавства, тому суд приходить до висновку, що рішення комісії Дніпропетровського ОВК з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, викладене в протоколі №8 від 27.09.2017, в частині відмови у визначенні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 є протиправним, і як, наслідок, підлягає скасуванню.
Крім того, суд вважає належним способом захисту прав позивача зобов`язання комісії Дніпропетровського ОВК з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.08.2017 про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу учасника бойових дій.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення суд зазначає, що відповідно до частини 1 та 2 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, суд вважає, що зобов`язати надати такий звіт, це право суду, а не обов`язок, а тому, в задоволенні даної вимоги відмовляє.
Стосовно позовної вимоги про стягнення судових витрат з Дніпропетровського обласного військового комісаріату, ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 суд зазначає, що оскільки ухвалою суду від 23.11.2017 позивача було звільнено від сплати судового збору, то судовий збір на користь ОСОБА_1 з Дніпропетровського обласного військового комісаріату не стягується
Відповідно до положень статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково.
При цьому, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення та щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення.
Керуючись статтями 11, 14, 69, 71, 72, 86, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату, ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_1 , у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , щодо: прийняття рішення Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 27.09.2017, оформлене протоколом № 8;
Скасувати рішення Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 27.09.2017, оформлене протоколом № 8, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
Зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів пов`язаних із визначенням учасників бойових дій Дніпропетровського обласного військового комісаріату повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.08.2017 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
Повний текст постанови складено 14 грудня 2017 року

Суддя Р.З. Голобутовський