Справа № 808/2514/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року (об 11 год. 30 хв.)Справа № 808/2514/17
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії

головуючого судді Батрак І.В.,

суддів Бойченко Ю.П.,

Татаринова Д.В.,

за участю секретаря Новікової Д.А.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Юлдашева А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_4

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

до Державної казначейської служби України

про визнання протиправними дій та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач або ОСОБА_4) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач 1 або УДВС ГТУЮ у Запорізькій області), Державної казначейської служби України (далі - відповідач 2), в якому просить:

визнати неправомірними дії відповідача 1 з перерахування до державного бюджету коштів за протиправною постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 за виконавчим провадженням №48830864;

стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 суму коштів в розмірі 599 654,96 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі постанови відповідача 1 про стягнення виконавчого збору від 08.12.2015 платіжним дорученням №1157 від 27.04.2016 відповідачем 1 було перераховано до Державного бюджету України частину коштів від реалізації заставного майна, а саме: 599 654,96 грн., в якості суми виконавчого збору, стягнутого з ОСОБА_4 за виконавчим провадженням №48830864. Позивач вказує, що в подальшому постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2017 по справі №808/2840/16, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017, постанову відповідача 1 про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 в виконавчому провадженні №48830864 визнано протиправною та скасовано у зв'язку з чим листом від 03.07.2017 позивач звернувся до відповідача 1 із вимогою про повернення коштів. Проте, листом від 21.07.2017 відповідачем 1 було відмолено позивачу у поверненні цих коштів. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки за загальним правилом, особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуто, згодом відпала. Вказує, що оскільки підстава для перерахування до Державного бюджету України коштів у розмірі 599 654,96 грн. в якості виконавчого збору, а саме постанова відповідача 1 про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015, була визнана судом протиправною та скасована, то і зазначені кошти повинні бути повернуті позивачу, так як реалізоване на торгах майно належало позивачу на праві приватної власності, у зв'язку із чим просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача 1 адміністративний позов не визнав із підстав, наведених у письмових запереченнях проти адміністративного позову від 20.09.2017 №19310-3-034 (вх. №25621 від 20.09.2017). Вказує на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №48830864 з примусового виконання виконавчого напису №6432, вчиненого 09.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про звернення стягнення на нежитлове приміщення ХХІ першого та другого поверху літ. А-2-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 для задоволення вимог ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на загальну суму 6 386 435,01 грн. Зазначає, що в межах цього виконавчого провадження державним виконавцем було арештовано вищевказане майно, а за результатами електронних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ», арештоване майно було реалізовано за ціною 6 943 820,80 грн. Зазначає, що грошові кошти у сумі 6 943 820,80 грн. були розподілені в порядку ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 5 996 549,55 грн. - перераховано стягувану, 599 654,96 грн. - перераховано на виконавчий збір та 425,25 грн. - на витрати виконавчого провадження, а 31.05.2016 вищевказане виконавче провадження завершено. Боржник не був звільнений від сплати виконавчого збору, а дії державного виконавця щодо розподілу коштів від реалізації майна та перерахування виконавчого збору в сумі 599 654,96 грн. до державного бюджету - сторонами виконавчого провадження оскаржені в судовому порядку не були. Окрім того, на виконанні у відділ перебуває виконавче провадження №49582392 з примусового виконання виконавчого листа №317/4994/14-ц, виданого 23.10.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №040/0706/75-039 від 19.07.2016 станом на 29.09.2014 в сумі 6 384 553,98 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6 186 217,53 грн., за відсотками - 189 316,73 грн., пені у розмірі 9 019,72 грн., та судових витрат у розмірі 5 481 грн., тому законних підстав для повернення коштів ОСОБА_4 не має. Кошти, які надійшли до Державного бюджету України надійшли від переможця електронних торгів, а не від боржника, більш того, у відділі на виконанні перебувають матеріали виконавчого провадження за якими боржник має не виконані зобов'язання. Вказує, що стягнення коштів, які були перераховані до Державного бюджету України, на користь боржника призведе до грубого порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та порушення прав ПАТ «Альфа-Банк» на отримання коштів за виконавчим документом й неотримання Державним бюджетом коштів виконавчого збору. Окрім того, представник відповідача вказує, що постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 у справі №808/2840/16 оскаржено в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України. На підставі викладеного, вважає, що підстав для повернення з Державного бюджету України коштів позивачу немає, дії відповідача є правомірними, а пред'явлений позов - безпідставний, тому просить у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, проте 05.09.2017 надав заперечення на позовну заяву (вх. №24214 від 05.09.2017), в яких просив відмовити в задоволенні адміністративного позову та розглянути справу за його відсутності. В обґрунтування заперечень зазначає, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, то відповідно до вимог Конституції України, Цивільного кодексу України та інших законодавчих актів, Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб'єктів.

На підставі статті 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

28 вересня 2015 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Юлдашевим А.А. на підставі заяви ПАТ «Альфа-Банк» щодо відкриття виконавчого провадження вих. №137-150-19-25 від 23.09.2015 та виконавчого напису, вчиненого 09.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за №6432, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48830864 з примусового виконання виконавчого напису №6432 від 09.11.2014 про звернення стягнення на нежитлове приміщення, ХХІ першого та другого поверху літ. А-2-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_4 За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 10.06.2014 по 28.09.2014, а саме: заборгованість за кредитом - 6 186 513,23 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 187 091,78 грн. та суми плати, що здійснена ПАТ «Альфа-Банк» за вчинення виконавчого напису - 12 830 грн., що разом становить суму загальної заборгованості станом на 28.09.2014 у розмірі 6 386 435,01 грн.

Окрім того, вищевказаною постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2015 ВП №48830864 запропоновано боржнику (ОСОБА_4) самостійно виконати виконавчий документ у строк до 05.10.2015.

Вищевказану постанову від 28.09.2015 було отримано особисто ОСОБА_4 03.10.2015, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

19.10.2015 державним виконавцем Юлдашевим А.А. було проведено опис майна, що належить боржнику, а саме: нежитлове приміщення, ХХІ першого та другого поверху літ. А-2-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1 665,7 кв.м., про що складено акт опису та арешту майна від 19.10.2015 ВП №48830864.

Листом вих. б/н-150-19-25 від 19.10.2015 ПАТ «Альфа-Банк» повідомило УДВС ГТУЮ у Запорізькій області про недосягнення згоди щодо вартості майна та у зв'язку з цим, відповідно до ст. 42 Закону України «Про іпотеку», просило призначити суб'єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості майна.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Юлдашева А.А. про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 20.10.2015 ВП №48830864 призначено Жирова А.К., який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, виданий 03.06.2014 за №16515/14 Фондом державного майна України (строк дії до 03.06.2017), експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису №6432 від 09.11.2014. Експерту, суб'єкту оціночної діяльності - суб'єкту господарювання Жирову А.К. доручено надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна з питань визначення початкової вартості описаного майна без урахування ПДВ для подальшої реалізації на електронних торгах в строк до 30.11.2015.

Згідно звіту про експертну оцінку від 11.11.2015, загальна вартість описаного майна без урахування ПДВ склала 5 934 889 грн.

08 грудня 2015 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Юлдашевим А.А. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №48830864, якою з ОСОБА_4 стягнуто виконавчий збір у розмірі 638 643,50 грн.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів №157202 від 19.04.2016, арештоване майно боржника було придбано 13.04.2016 ТОВ «КУА «Будівельні проекти» за 6 943 820,80 грн.

За результатами електронних торгів заступником начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Юлдашевим А.А. було складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки №48830864 від 26.04.2016 та винесено розпорядження №48830864/3, яким вирішено грошові кошти у сумі у сумі 6 596 629,76 грн. розподілити наступним чином:

- 5 996 549,55 грн. перерахувати на користь ПАТ «Альфа-Банк» згідно з виконавчим написом №6432 від 09.11.2014;

- 599 654,96 грн. виконавчого збору згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864 перерахувати до Державного бюджету України;

- 425,25 грн. витрат на проведення виконавчих дій перерахувати на спеціальний реєстраційний рахунок ГТУЮ у Запорізькій області.

Платіжним дорученням №1157 від 27.04.2016 грошові кошти у розмірі 599 654,96 перераховано до Державного бюджету України як виконавчий збір у виконавчому провадженні №48830864.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Юлдашева А.А. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.05.2016 ВП №48830864 виконавчий напис №6432 від 09.11.2014 повернуто ПАТ «Альфа-Банк» на підставі п.8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 не погодився з постановою державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та оскаржив її в судовому порядку до Запорізького окружного адміністративного суду (справа №808/2840/16).

Так за результатом розгляду адміністративної справи №808/2840/16 за позовом ОСОБА_4 до УДВС ГТУЮ у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864 Запорізьким окружним адміністративним судом прийнято постанову від 20.01.2017, якою позовні вимог задоволено й визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864.

Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 18.04.2017 апеляційну скаргу УДВС ГТУЮ у Запорізькій області залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2017 у справі №808/2840/16 - без змін.

03 липня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача 1 із заявою про повернення коштів, стягнутих з боржника в якості виконавчого збору, в якій просив повернути йому кошти у розмірі 599 654,96 грн., перераховані до Державного бюджету України в якості виконавчого збору за ВП №48830864.

Разом з тим, листом від 21.07.2017 №15560/3-034 УДВС ГТУЮ у Запорізькій області повідомило ОСОБА_4 про відсутність законних підстав для повернення йому коштів.

Вважаючи дії відповідача 1 щодо перерахування до державного бюджету коштів за постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864 позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) здійснюється органами державної виконавчої служби у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». На момент винесення відповідачем 1 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864 та перерахування виконавчого збору у розмірі 599 654,96 грн. до державного бюджету (27.04.2016), був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV зі змінами та доповненнями (надалі - Закон №606).

Згідно зі ст.1 Закону №606 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями ст.2 Закону №606 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Пунктом 4 ч.2 ст.17 Закону №606 передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, серед іншого, виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до ст.11 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом.

Статтею 25 Закону №606 встановлено порядок прийняття виконавчого документа до виконання та регламентовано, які дії при цьому повинен здійснити державний виконавець.

Так, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до приписів ст. 27 Закону №606 у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Приписами ч.1 ст.28 Закону №606 визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Кошти виконавчого провадження складаються з:

1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону;

2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій;

4) інших надходжень, що не суперечать законодавству (ч. 1 ст. 41 Закону №606).

Як свідчать матеріали справи у зв'язку із невиконанням боржником самостійно у встановлений строк до 05.10.2015 виконавчого напису №6432 від 09.11.2014, державним виконавцем на підставі ст. 28 Закону №606 було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864, якою з ОСОБА_4 стягнуто виконавчий збір у розмірі 638 643,50 грн.

Статтею 43 Закону №606 визначено, що розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаної від реалізації майна боржника) здійснюється у такому порядку:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми;

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені державним виконавцем відповідно до вимог цього Закону.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється по мірі їх стягнення.

Сума, що залишилася після сплати штрафів, повертається боржнику.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Закону №606, грошові суми, стягнуті державним виконавцем до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів №157202 від 19.04.2016, арештоване майно боржника було придбано 13.04.2016 ТОВ «КУА «Будівельні проекти» за 6 943 820,80 грн.

За результатами електронних торгів заступником начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Юлдашевим А.А. було складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки №48830864 від 26.04.2016 та винесено розпорядження №48830864/3, яким вирішено грошові кошти у сумі у сумі 6 596 629,76 грн. розподілити наступним чином:

- 5 996 549,55 грн. перерахувати на користь ПАТ «Альфа-Банк» згідно з виконавчим написом №6432 від 09.11.2014;

- 599 654,96 грн. виконавчого збору згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864 перерахувати до Державного бюджету України;

- 425,25 грн. витрат на проведення виконавчих дій перерахувати на спеціальний реєстраційний рахунок ГТУЮ у Запорізькій області.

З матеріалів справи судом встановлено, що платіжним дорученням №1157 від 27.04.2016 грошові кошти у розмірі 599 654,96 перераховано до Державного бюджету України як виконавчий збір у виконавчому провадженні №48830864.

Разом з тим, порядок звернення стягнення на майно передбачений статтею 52 Закону №606.

Так, частинами 1 та 6 статті 52 Закону № 606 закріплено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Частиною 8 статті 54 Закону №606 передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Окрім того, у статті 11 названого Закону міститься застереження, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, в постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2017 у справі №808/2840/16, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017, вказано, що ОСОБА_4 був позбавлений можливості у самостійному порядку здійснити реалізацію предмету іпотеки, оскільки у Реєстрі містився запис про заборону відчуження нежитлового приміщення, XXI першого та другого поверху літ. А-2-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Реалізація заставленого майна (яке знаходиться в реєстрі заборон на його відчуження) може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби (ст.ст. 41, 54 ЗУ «Про іпотеку»), а поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем в межах вартості майна, переданого у заставу, що у даному випадку виключає можливість ОСОБА_4 добровільно виконати виконавчий документ до 05.10.2015, з урахуванням і тієї обставини, що постанова про відкриття провадження отримана позивачем 03.10.2015.

Суд зазначив, що виконавчий збір є санкцією майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Проте, враховуючи вищенаведене, а саме відсутність у позивача можливості провести добровільне виконання виконавчого напису приватного нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, підстави для притягнення його до відповідальності за таке невиконання у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, у відповідача були відсутні.

У зв'язку із цим, Запорізьким окружним адміністративним судом було прийнято вищевказану постанову від 20.01.2017, якою задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 й визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 апеляційну скаргу УДВС ГТУЮ у Запорізькій області залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2017 у справі №808/2840/16 - без змін.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частини 5 статті 254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на це суд вважає, що, оскільки судовими рішеннями у справі №808/2840/16 було встановлено безпідставність стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору, така сума виконавчого збору, отримана від продажу майна, що належало ОСОБА_4 на праві власності, є такою, що також належить ОСОБА_4 на праві власності.

Проте, таку суму виконавчого збору 27.04.2016 було перераховано до державного бюджету.

Вирішуючи питання щодо задоволення позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача 1 з перерахування до державного бюджету коштів за протиправною постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 за виконавчим провадженням №48830864, суд виходить із наступного.

Як встановлено судом з пояснень представника відповідача 1 та підтверджується наявними у справі доказами, 18.04.2017 під час розгляду Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги УДВС ГТУЮ у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2017 у справі №808/2840/16 представника УДВС ГТУЮ у Запорізькій області в судовому засіданні не було. Копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 у справі №808/2840/16 було отримано уповноваженою особою УДВС ГТУЮ у Запорізькій області 06.06.2017 (вх. №6617-03-18).

Отже, на момент винесення розпорядження №48830864/3 від 26.04.2016, яким вирішено грошові кошти у сумі у сумі 6 596 629,76 грн. розподілити наступним чином: - 5 996 549,55 грн. перерахувати на користь ПАТ «Альфа-Банк» згідно з виконавчим написом №6432 від 09.11.2014; - 599 654,96 грн. виконавчого збору згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864 перерахувати до Державного бюджету України; - 425,25 грн. витрат на проведення виконавчих дій перерахувати на спеціальний реєстраційний рахунок ГТУЮ у Запорізькій області; та перерахування коштів, в тому числі й платіжним дорученням №1157 від 27.04.2016 у розмірі 599 654,96 до Державного бюджету України як виконавчий збір у виконавчому провадженні №48830864, відповідач 1 не був обізнаний про набрання законної сили судовим рішенням про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 08.12.2015, на підставі якої й було видано вищевказане розпорядження та перераховано виконавчий збір в зазначеному розмірі до державного бюджету.

Звідси, судом не встановлено протиправності в діях відповідача 1 щодо перерахування до державного бюджету коштів за постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 ВП №48830864, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, як встановлено судом ОСОБА_4 звертався до відповідача 1 із заявою про повернення суми виконавчого збору, проте відповідачем 1 було відмолено позивачу.

При цьому, як встановлено судом зі змісту листа УДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 21.07.2017 №15560/3-034 в якості підстави для відмови ОСОБА_4 в поверненні коштів зазначено наступне: боржник не був звільнений від сплати виконавчого збору, тому кошти були розподілені в порядку вимог ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» та сума в розмірі 599 654,96 грн. була перерахована на виконавчий збір до державного бюджету. Дії державного виконавця щодо розподілу коштів в порядку ст.. 43 Закону України «Про виконавче провадження» від реалізації майна та перерахування виконавчого збору в сумі 599 654,96 грн. до державного бюджету сторонами виконавчого провадження оскаржені в судовому порядку не були. Також, відповідач 1 повідомив позивача, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження №49582392 з примусового виконання виконавчого листа №317/4994/14-ц, виданого 23.10.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №040/0706/75-039 від 19.07.2016 станом на 29.09.2014 в сумі 6 384 553,98 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6 186 217,53 грн., за відсотками - 189 316,73 грн., пені у розмірі 9 019,72 грн., та судових витрат у розмірі 5 481 грн., тому законних підстав для повернення коштів ОСОБА_4 не має. Окрім того, відповідач 1 вказав, що на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2017 по справі №808/2840/16 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.08.2017 по справі №808/2840/16 19.06.2017 було подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу.

Суд не може погодитися із такими твердженнями відповідача 1 та зазначає наступне.

По-перше, безпідставність стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору, та як наслідок протиправність постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015, була встановлена судовими рішеннями у справі №808/2840/16, які набрали законної сили.

Звідси необґрунтованими є посилання УДВС ГТУЮ у Запорізькій області на те, що боржник не був звільнений від сплати виконавчого збору, тому кошти були розподілені в порядку вимог ст. 43 Закону №606 та сума в розмірі 599 654,96 грн. була перерахована на виконавчий збір до державного бюджету й на те, що дії державного виконавця щодо розподілу коштів в порядку ст.. 43 Закону №606 від реалізації майна та перерахування виконавчого збору в сумі 599 654,96 грн. до державного бюджету сторонами виконавчого провадження оскаржені в судовому порядку не були.

По-друге, суд також вважає безпідставними твердження відповідача 1 про відсутність законних підстав для повернення коштів ОСОБА_4 через те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження №49582392 з примусового виконання виконавчого листа №317/4994/14-ц, виданого 23.10.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №040/0706/75-039 від 19.07.2016 станом на 29.09.2014 в сумі 6 384 553,98 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6 186 217,53 грн., за відсотками - 189 316,73 грн., пені у розмірі 9 019,72 грн., та судових витрат у розмірі 5 481 грн., оскільки частиною 3 статті 43 Закону №606 передбачено, що сума, що залишилася після сплати штрафів, повертається боржнику.

В даному випадку виконавчий документ (виконавчий напис №6432 від 09.11.2014) було повернуто ПАТ «Альфа-Банк» постановою від 31.05.2016 ВП №48830864, а отже виконавче провадження було завершено, до суду не надано доказів, що за боржником обліковувалися не сплачені штрафи в межах виконавчого провадження ВП №48830864, а тому така сума підлягала поверненню боржнику.

По-третє, судові рішення в адміністративній справі №808/2840/16 є такими, що набрали законної сили та в силу статті 129-1 Конституції України та статті 14 КАС України, є обов'язковими до виконання на всій території України. В даному випадку Вищим адміністративним судом України не було зупинено виконання судових рішень, що оскаржуються в касаційному порядку, а тому подання касаційної скарги не є перешкодою для виконання судового рішення.

Звідси відповідач 1 був зобов'язаний повернути позивачу вищевказану суму виконавчого збору.

Але судом встановлено, що відповідачем 1 було відмолено позивачу в поверненні таких коштів.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки УДВС ГТУЮ у Запорізькій області неправомірно ухиляється від повернення позивачу суми коштів, що були перераховані до державного бюджету як виконавчий збір, то належним способом відновлення порушених прав позивача в даному випадку є саме стягнення суми коштів у розмірі 599 654,96 грн. з Державного бюджету України.

Частиною першою статті 25 Бюджетного кодексу України № 2456-VI від 08.07.2010 передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Підпунктом 3 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015 визначено, що Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Враховуючи наявність в матеріалах справи документального підтвердження перерахування виконавчого збору в зазначеному розмірі до державного бюджету та встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, протиправності стягнення з позивача виконавчого збору, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 суми коштів в розмірі 599 654,96 грн.

є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Отже, скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, без відшкодування боржнику шкоди, завданої такою постановою, не відновлює порушених прав боржника.

Крім того, суд зазначає, що кошти, які позивач просить повернути, фактично є власністю позивача, оскільки отримані вони від реалізації майна, що належало йому на праві власності, а не коштами, які позивач повинен отримати від держави в якості дотації, допомоги чи іншої виплати, та лише у зв'язку з відсутністю відповідного механізму у законодавстві позивач не може реалізувати своє право на повернення цих коштів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 (70417, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму коштів виконавчого збору 599 654,96 грн. (п'ятсот дев'яносто дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят чотири гривні дев'яносто шість копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_4 суму судового збору у розмірі 5 996,55грн. (п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто шість гривень 55 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Головуючий суддя І.В.Батрак

Суддя Ю.П. Бойченко

Суддя Д.В.Татаринов