Справа № 826/19187/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/19187/16

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючого Бояринцевої М.А., суддів: Аверкової В.В., Шевченко Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного космічного агентства України

про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Державного космічного агентства України від 11 листопада 2016 року № 107-к про звільнення з посади начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури;

- стягнути з Державного космічного агентства України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 листопада 2016 року до ухвалення судом відповідного рішення;

- здійснити донарахування сум заробітної плати, які мали бути нараховані за 6 ранг, як державному службовцю.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, Кодекс законів про працю України, Закон України «Про державну службу» та зазначає, що його протиправно звільнено з посади начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури в зв'язку із скороченням вказаної посади, оскільки не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов'язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов'язків.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився, заперечень чи пояснень по суті заявлених позовних вимог не надав, проте через канцелярію суду представником відповідача подані витребовувані судом матеріали.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Наказом Державного космічного агентства України від 26 червня 2015 року № 113-к ОСОБА_1 прийнято на посаду начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури з 26 червня 2015 року з посадовим окладом згідно штатного розпису у розмірі 2 406 грн. на місяць, як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір на посаду.

Згідно з даними затвердженого 2 лютого 2016 року штатного розпису, у складі Державного космічного агентства України функціонувало Управління космічної виробничої інфраструктури загальною чисельністю 19 штатних одиниць, яке складалося з таких структурних підрозділів: відділ програм розвитку, корпоративних прав та реструктуризації підприємств (чисельністю 7 штатних одиниць, в тому числі: начальник відділу, головні спеціалісти - 5 штатних одиниць, провідний спеціаліст), відділ державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці (чисельністю 5 штатних одиниць, в тому числі: заступник начальника управління - начальник відділу, головні спеціалісти - 4 штатні одиниці), відділ аналізу економічної ефективності інфраструктурних програм (чисельністю 5 штатних одиниць, в тому числі: заступник начальника управління - начальник відділу, головні спеціалісти - 4 штатні одиниці).

Згідно з даними затвердженого 11 березня 2016 року та 31 травня 2016 року штатного розпису, у складі Державного космічного агентства України функціонувало Управління з розпорядження державним майном загальною чисельністю 14 штатних одиниць, яке складалося з таких структурних підрозділів: відділ державної власності, землевпорядкування та капітального будівництва (чисельністю 5 штатних одиниць, в тому числі - начальник відділу, головні спеціалісти - 4 штатні одиниці), відділ реформування підприємств, корпоративного управління, розвитку кооперації та експортного контролю (чисельністю 6 штатних одиниць, в тому числі заступник начальника управління-начальник відділу, головні спеціалісти - 4 штатні одиниці, провідний спеціаліст), сектор охорони праці, пожежної безпеки та охорони навколишнього середовища (чисельністю 2 штатні одиниці, в тому числі завідувач сектору, головний спеціаліст).

12 квітня 2016 року позивачу вручено попередження про можливе вивільнення з 17 червня 2016 року за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку із введенням в дію з 18 квітня 2016 року структури та штатного розпису Державного космічного агентства України на 2016 рік, на виконання наказу від 31 березня 2016 року № 70. ОСОБА_1 запропоновано посаду головного спеціаліста відділу державної власності, землевпорядкування та капітального будівництва управління з розпорядження державним майном. Від переведення на запропоновану посаду позивач відмовився, про що зазначив у попередженні.

Наказом Державного космічного агентства України від 27 липня 2016 року № 80-к «Про звільнення ОСОБА_1.» позивача звільнено з посади начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури з 29 липня 2016 року на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Наказом Державного космічного агентства України від 11 листопада 2016 року № 107-к перенесено дату звільнення ОСОБА_1, начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури, визначену наказом Державного космічного агентства України від 27 липня 2016 року № 80-к про звільнення ОСОБА_1 у зв'язку із закінченням терміну тимчасової непрацездатності з 29 липня 2016 року по 11 листопада 2016 року та звільнено з роботи з 11 листопада 2016 року на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв'язку із скороченням штату державних службовців.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус позивача, як державного службовця, а також правовідносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням і припиненням державної служби врегульовані Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу».

Статтею 83 Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 889-VІІІ) встановлені підстави для припинення державної служби, серед них, в тому числі за ініціативою суб'єкта призначення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VІІІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, зокрема, є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення (абзаци 1 та 2 частини третьої статті 87 Закону № 889-VІІІ).

За приписами статті 51 Кодексу законів про працю України, які кореспондуються зі статтею 43 Конституції України, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Підставами припинення трудового договору згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Частиною четвертою статті 36 КЗпП України встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частинами другою, третьою статті 40 цього Кодексу звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При цьому, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Нормами статті 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина друга статті 49-2 КЗпП України).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (частина третя статті 49-2 КЗпП України).

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку, що власник або уповноважений ним орган зобов'язані повідомити працівника про наступне вивільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці не пізніше ніж за два місяці та одночасно запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

При цьому, як зазначив Верховний Суд України в тексті своєї постанови від 23.03.2016 у справі № 6-2748цс15, під час звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації праці, в тому числі скорочення штату працівників, необхідно дотримуватись гарантій, передбачених статтею 49-2 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що в дію введений новий штатний розпис Державного космічного агентства України, затверджений 11 березня 2016 року головою Державного космічного агентства України. У складі Державного космічного агентства України створений відділ реформування підприємств, корпоративного управління, розвитку кооперації та експортного контролю Управління з розпорядження державним майном, замість відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури, в якому працював ОСОБА_1

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо.

Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 09.12.2010 № К-20764/08.

При цьому, з аналізу штатних розписів, затверджених 2 лютого 2016 року та 11 березня 2016 року судом не встановлено скорочення штату в частині начальників відділів новоствореного управління з розпорядження державним майном. Разом з тим, судом не встановлено, що звільнення ОСОБА_1 мало місце в зв'язку із змінами у складі відділів за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

За приписами ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Також, абз. 1 і 2 ст. 42-1 цього Кодексу передбачено, що працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Під час розгляду справи судом встановлено, що під час ознайомлення з попередженням про вивільнення та в подальшому посада начальника одного із відділів позивачу не пропонувалася, натомість було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу державної власності, землевпорядкування та капітального будівництва управління з розпорядження державним майном, яка не є рівнозначною посадою.

При цьому, як зазначив позивач, на посаду начальника відділу державної власності, землевпорядкування та капітального будівництва управління з розпорядження державним майном призначено головного спеціаліста відділу програм розвитку корпоративних прав та реструктуризації підприємств управління космічної виробничої інфраструктури.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що відповідачем не запропоновано позивачу іншу роботу на рівнозначній посаді одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, як того вимагає частина третя стаття 49-2 КЗпП України, що свідчить про порушення відповідачем процедури звільнення позивача із займаної посади.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням статей 36, 40, 42, 42-9, 43 КЗпП України, оскільки Державним космічним агентством України не було виконано свого обов'язку та не враховано права позивача на переважне залишення на роботі та не запропоновано всі наявні рівнозначні вакантні посади одночасно з попередженням про звільнення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджуючись з рішенням про звільнення, оскаржив його до Національного агентства України з питань державної служби.

Згідно листа Національного агентства України з питань державної служби від 27 жовтня 2016 року № 7807/20-16, звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці Управління космічної виробничої інфраструктури Державного космічного агентства України у зв'язку із введенням в дію нових структури та штатного розпису Державного космічного агентства України не узгоджується з положеннями статті 87 Закону України «Про державну службу» та статті 40 Кодексу законів про працю України. У листі також зазначено, що на думку робочої групи, керівництво Державного космічного агентства України під час зміни істотних умов праці може запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування наказу Державного космічного агентства України від 11 листопада 2016 року № 107-к "Про звільнення ОСОБА_1.".

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Нормами Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб захисту, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені (статті 7, 8, 11, 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи те, що позивача було протиправно звільнено з державної служби, суд приходить до висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури з 11 листопада 2016 року.

В даному випадку суд керується також правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 (рішення у ЄДРСР № 41602330), відповідно до якої у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

При цьому, суд звертає увагу, що в разі відсутності посади позивача (з об'ємом повноважень, які існували на дату звільнення) роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику іншу посаду відповідно до його кваліфікації, а в разі незгоди працівника на іншу роботу, роботодавець зобов'язаний виконати судове рішення, здійснивши відповідні зміни в організації праці.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає про наступне.

Частиною другою статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Так, згідно довідки Державного космічного агентства України від 21 листопада 2017 року № 73/17 про обчислення середньої заробітної плати ОСОБА_1, за останні 2 календарні місяці роботи (квітень та травень 2016 року) середньомісячна зарплата позивача складає 5 674,84 грн. Достовірність та правильність таких сум позивачем в межах спору не заперечуються, а тому суд відповідно до частини третьої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України приходить до висновку про визнання цих обставин сторонами та відсутність необхідності у їх додатковому доказуванні.

Позивача звільнено з державної служби в Державному космічному агентстві України з 11 листопада 2016 року.

Згідно довідки від 21 листопада 2017 року № 73/17, кількість відпрацьованих робочих днів у квітні становить 21 день, у травні - 12 днів.

Вимушений прогул позивача з 12 листопада 2016 року (наступний робочий день за днем звільнення) по 14 грудня 2017 року (дата ухвалення судом рішення).

Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача за 2016 рік становить 49 днів, за 2017 рік - 348 днів.

Відповідно середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 12 листопада 2016 року по 14 грудня 2017 року складає 68 268,12 грн.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що середня заробітна плата за останні два календарні місяця обраховувалася з урахуванням доплати за 6 ранг державного службовця, а тому суд не розглядає окремо позовну вимогу позивача про здійснення донарахування сум заробітної плати, які мали бути нараховані за 6 ранг, як державному службовцю.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 256 КЗпП України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак постанова суду в частині поновлення позивача на посаді начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про правомірність рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державного космічного агентства України від 11 листопада 2016 року № 107-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури;

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури.

4. Стягнути з Державного космічного агентства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 листопада 2016 року по 14 грудня 2017 року в розмірі 68 268 (шістдесят вісім тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 12 коп.

5. Допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державної власності, стандартизації, сертифікації та охорони праці управління космічної виробничої інфраструктури та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий М.А.Бояринцева

Судді В.В. Аверкова

Н.М.Шевченко