Справа № 182/5234/17
Суддя: Тихомиров І. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/5234/17
Провадження № 2-а/0182/402/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.12.2017 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Тихомиров І.В. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії:

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій посадових осіб Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови їй в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та з проханням зобовязати Нікопольське обєднане управління ПФУ зарахувати для призначення пенсії як стаж, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п е-ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи у якості вихователя, завідуючої ясел-садку колгоспу ім.. ОСОБА_2 Нікопольського району та зобовязати призначити та виплачувати їй пенсію на пільгових умовах з дня звернення 18.05.2017 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункті е ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Вважає, що трудовою книжкою підтверджено її стаж працівника освіти, який необхідний для призначення пільгової пенсії за віком, в звязку з чим просить зобовязати Відповідача призначити їй пільгову пенсію за віком.

Відповідач проти позову заперечував мотивуючи це тим, що періоди роботи Позивача з 28.02.1981 по 20.07.1987 роки на посаді завідуючого яслі-садком бригади №6, вихователя, завідуючої яслі-садком Катюша колгоспу ім.. ОСОБА_2 не має підстав зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. е ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. Свої дії вважає правомірними.

Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вивчивши обставини справи, дослідивши подані докази суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із наведеного випливає, що в адміністративному судочинстві підлягають захисту порушені права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.З ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.6 КАС України гарантовано право кожної особи в порядку, встановленому даним Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездія З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 17 травня 2017 року досягла 58-річного віку та звернулася до Нікопольського обєднаного УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування яка і була їй призначена.

Згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, робота в: загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах, на посадах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи; робота в позашкільних навчальних закладах на посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи - дає право на призначення пенсії за вислугою років.

Суд при вирішенні спору по суті враховує, що позивач не просила пенсійний фонд здійснити призначення пенсії як працівнику освіти, не зверталась до відповідача з завою про зарахування до спеціального стажу, періоди роботи з 28.02.1981 по 20.07.1987 роки на посаді завідуючого яслі-садком бригади №6, вихователя, завідуючої яслі-садком Катюша колгоспу ім.. ОСОБА_2, фактично, відповідач не відмовляв позивачу у врахуванні її стажу і її роботи до загального страхового стажу, врахував його при призначенні пенсії за віком на загальних підставах.

Також суд зважає, що ОСОБА_1 оскаржує дії відповідача щодо відмови у врахуванні до стажу працівника освіти, певного період роботи та призначенні пільгової пенсії, однак варто вказати, що УПФУ не відмовлялось його враховувати, тим більше, що Позивач не просила відповідача це зробити. Нікопольське об'єднане УПФУ Дніпропетровської області у своїй відповіді вказало на неможливість виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Суд зазначає, що для виплати вищевказаної грошової допомоги необхідно наявність відповідних умов, так, умовою для виплати грошової допомоги, є наявність страхового стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також не отримання будь-якої пенсії.

Досліджуючи наявні у справі докази суд звертає увагу, що позивач не зверталась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно відповідач не відмовляв їй у зарахуванні вказаного стажу до педагогічного (спеціального) стажу, який є умовою для призначення пенсії за вислугою років згідно п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відтак суд не має повноважень самостійно визначати право позивача на пенсію за вислугою років згідно п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та наявність у неї необхідного для цього виду пенсії стажу.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6,11,71,159-163 КАС України суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя: ОСОБА_3