Справа № 367/951/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/951/17 Головуючий у 1-й інстанції: Саранюк Л.П.
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Качак Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

14.02.2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Управління), в якому просив суд зобов'язати відповідача включити до страхового стажу періоди: 30.10.1985 по 04.02.1986 року, 26.06.1983 по 03.08.1983 року,06.01.1986 по 05.05.1986 року,14.12.2004 по 11.02.2008 року.

Вважає, що не зарахування відповідачем зазначених періодів до його страхового стажу є наслідком порушення вимог норм чинного законодавства.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2017 р. позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що управлінням зараховано стаж військової служби, проте, зарахування іншого стажу чинним пенсійним законодавством не передбачено.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу технічними засобами, у порядку ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з ОСОБА_2 знаходиться на пенсійному обліку у відповідача та з 30.05.2016 р. отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з матеріалами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_2 становить 25 років 02 місяці 04 дні.

На думку позивача, до страхового стажу повинні також входити наступні періоди трудової діяльності позивача:

1. Період вимушеного прогулу з 14.12.2004 по 11.02.2008 року, за який згідно з рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.12.2005 року (справа №22-7788/05) позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу 03 березня 2008 року.

2. Період з 06.01.1986 по 05.05.1986 року, проте відповідач відмовляється зараховувати даний період до страхового стажу позивача, оскільки запис № 9 у трудовій книжці позивача від 05.05.1986 року проведений з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях від 20.06.1974 N 162 (далі - Інструкція) щодо запису та вважає його недійсним. Проте порушення вимоги Інструкції щодо запису не робить запис недійним відповідно до приписів п.2.9. Інструкції і є всі підстави для врахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

3. Період з 26.06.1983 по 03.08.1983 року, оскільки відповідно до п.25 Положення про міжреспубліканський, міжвідомчий та персональний розподіл молодих спеціалістів, котрі закінчили вищі та середні спеціальні учбові заклади, котре затверджено наказом Міністерства вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 30.07.1980 р. № 870 (далі - Положення) позивач, після закінчення Київського електромеханічного технікуму залізничного транспорту ім. М. Островського, дата видачі диплому 28 червня 1983 року, знаходився у місячній відпустці з 29 червня по 28 липня 1983 року, відповідно до п.76 Положення. Відповідно до п.25 Положення - позивача було направлено на Алма-Атинську залізницю, куди позивач з врахуванням часу в дорозі (відряджені) - м. Київ - м. Алма-Ата, м. Сари- Шаган прибув 03 серпня 1983 року.

4. Період з 30.10.1985 по 04.02.1986 року, обґрунтовуючи тим, що відповідно до запису №12 у військовому квітку позивача НОМЕР_1 - позивачу після звільнення в запас 29.10.1985 року приписано прибути до Шевченківського РВК м. Києва 02.11.1985 року. З врахуванням вихідних - позивач прибув Шевченківського РВК м. Києва 05.11.1985 року, про що свідчить штемпель про прийняття військовий облік - тобто період з 30.10.1985 року по 05.11.1985 року є служба в ЗС СРСР.

Крім цього, відповідно до ст.78 Закоку СРСР «Про загальний військовий обов'язок» період з 05.11.1985 року по 04.02.1986 року зараховується до трудового стажу, оскільки позивач згідно з записом №8 у трудовій книжки позивача приступив до роботи впродовж тримісячного терміну.

Позивач звернувся до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з відповідною заявою щодо включення вище згаданих періодів до страхового стажу.

Листом від 25.01.2017 року відповідачем відмовлено у зарахуванні даних періодів до страхового стажу позивача.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 статті 24 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону (в редакції, чинній у спірний період роботи позивача) страховими внесками є кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, передбачено, що в разі незаконного звільнення працівника і поновлення його на попередній роботі запис про звільнення визнається недійсним.

Отже, враховуючи вищезазначені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж роботи працівника, який був незаконно звільнений, а потім поновлений на роботі, вважається безперервним, тобто період вимушеного прогулу з 14.12.2004 по 11.02.2008 року, за який згідно з рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.12.2005 року (справа №22-7788/05) позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу 03 березня 2008 року, повинен бути врахований до страхового стажу.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до приписів п.2.9. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях від 20.06.1974 N 162 порушення вимоги Інструкції щодо запису № 9 у трудовій книжці позивача від 05.05.1986 року не робить запис недійним і є всі підстави для врахування періоду з 06.01.1986 по 05.05.1986 року до страхового стажу позивача.

Щодо періоду з 26.06.1983 по 03.08.1983 року колегія суддів також вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, оскільки після закінчення Київського електромеханічного технікуму залізничного транспорту ім. М. Островського (дата видачі диплому 28 червня 1983 року), позивач відповідно до п.56 Положення про міжреспубліканський, міжвідомчий та персональний розподіл молодих спеціалістів, які закінчили вищі та середні спеціальні учбові заклади, що затверджено наказом Міністерства вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 30.07.1980 р. № 870 знаходився у місячній відпустці з 29 червня по 28 липня 1983 року та після відпустки спрямував за розподілом на Алма-Атинську залізницю, куди позивач з врахуванням часу в дорозі (відряджені) - м. Київ - м. Алма-Ата, м. Сари- Шаган прибув 03 серпня 1983 року.

Пунктом 56 Положення про міжреспубліканський, міжвідомчий та персональний розподіл молодих спеціалістів, які закінчили вищі та середні спеціальні учбові заклади, що затверджено наказом Міністерства вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 30.07.1980 р. № 870 передбачено, що молодим спеціалістам, що направлені на роботу по закінченню навчального закладу, надається місячна відпустка незалежно від того, коли вони мали останні каникули в навчальному закладі. За час відпустки молодим спеціалістам-стипендіатам виплачується допомога в розмірі місячної стипендії за рахунок підприємства, закладу, організації, до яких вони направляються на роботу.

Водночас, відповідно до постанови від 15.07.1981 г. N 677 «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість» при направленні в порядку розподілу на роботу осіб, що закінчили, зокрема, професійно-технічний учбовий заклад,

коли це пов'язано з переїздом в іншу місцевість, виплачується компенсація та надаються гарантії.

Отже, даний період підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки також був оплачений.

З матеріалів справи також вбачається, а саме з запису №12 військового квитка позивача НОМЕР_1, період з 30.10.1985 року по 05.11.1985 року є служба в ЗС СРСР, що не є спірним у даній справі, після звільнення в запас 29.10.1985 року ОСОБА_2 приписано прибути до Шевченківського РВК м. Києва 02.11.1985 року. З врахуванням вихідних позивач прибув до Шевченківського РВК м. Києва 05.11.1985 року, про що свідчить штемпель про прийняття його на військовий облік.

З огляду на ст.78 Закону СРСР «Про загальний військовий обов'язок» період з 05.11.1985 року по 04.02.1986 року також зараховується до трудового стажу, оскільки позивач згідно з записом №8 у трудовій книжці позивача приступив до роботи впродовж тримісячного терміну.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги по суті позовних вимог такими, що не заслуговують на увагу та погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Водночас, згідно ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Проте, відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України (згідно із Законом №1774-VIII від 06.12.2016р.)

Згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. «Про судовий збір», якщо відповідач звільнений від сплати судового збору, то й відповідно судовий збір з нього не стягується.

Постановою суду від 09 жовтня 2017 року третім абзацом резолютивної частини стягнуто з Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Враховуючи, що на час вирішення справи пенсійні органи звільнені від сплати судового збору, судовий збір з відповідача не стягується, тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню.

Повний текст постанови виготовлено 14.12.2017 р.

Керуючись ст.195, ч.3 п.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 212, ч.6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2017 р.- задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити дії, скасувати в частині стягнення з Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

В решті постанову Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2017 р.- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль