Справа № 2034/2-а-556/10
Суддя: Шинкарчук Я. А.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-556/10
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2010 року Харківський районний суд Харківської області у складі головуючого судді - Шинкарчук Я.А. за участю секретаря - Венедиктової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної адміністрації, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, Головне управління Державного казначейства України в Харківській області про призначення, нарахування та виплату недоотриманих сум соціальних виплат

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить зобов'язати відповідачів призначити, нарахувати та виплатити йому недоотриманих сум соціальних виплат щорічної допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 та 2008роки.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС , йому встановлена 2 група інвалідності та віднесено до 1- ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також має статус інваліда війни, оскільки інвалідність пов'язана з перебуванням на військовій службі. Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат , при чому розмір мінімальної заробітної плати згідно ч.7 ст.48 вказаного закону визначається на момент сплати .Крім того, згідно до ч.5, ст.,13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання щорічно до 5 травня разової грошової допомоги в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідач відмовив йому щодо перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення і разової допомоги виключно із законодавчо встановлених розміру мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком за 2007р., 2008роки та просив справу розглядати за його відсутністю.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та представив письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 щорічна допомога на оздоровлення за 2007-2008 роки була нарахована та сплачена у відповідності до Законів України «Про державний бюджет України» на відповідні роки, Закону України «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р.№ 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно із ч.5ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу , як інваліду 2 групи, щорічно до 5 травня була передбачена виплата разової грошової допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст..17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі і виплата щорічної разової допомоги відповідно до ст..13 вказаного вище Закону.

Представник відповідача - Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та представив письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі необхідні соціальні виплати.

Представник відповідача - Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надавши суду

письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, представив письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі необхідні соціальні виплати та вказує що вони не є належним відповідачем по справі

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 віднесено до 1 категорії, осіб що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи та має 2 групу інвалідності що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 та довідкою МСЄ серія ХАР № 024655 та він має статус інваліда війни, оскільки інвалідність пов'язана з перебуванням на військовій службі посвідчення серія Б № 469268 від 12.12.2006 року.

ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Харківської області щодо перерахуванню щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,однак в перерахунку йому було відмовлено.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 2 групи, захворювання яких пов'язане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС виплачується щорічна грошова допомога на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

З наданої довідки вбачається, що ОСОБА_1 була нарахована щорічна допомога на оздоровлення за 2007рік у грудні 2007року, за 2008 рік у липні 2008року у розмірі 120,00грн. за кожен рік.

Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» з метою приведеній! окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 30 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію в частині надання безпроцентних та пільгових позик - пунктів 21 і 29 частини першої статті 20, пунктів 1 і 7 частини першої статті 21, пунктів 5 і 12 частини першої статті 22, пункту 1 частини першої статті 23, пункту 5 частини першої статті 36; в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - пунктів 6 та 8 частини першої статті 30, пункту 1 частини першої статті 36, абзаців другого, третього та четвертого частини першої статті 37, абзаців другого, третього, четвертого частини першої та частини другої статті 39, статей 40, 41, 44, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2008 рік дію частини четвертої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення підпункту 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VI, яким зупинено на 2008 рік положення ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тому відповідач з 22.05.2008 року під час виплати щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися ст. 48 Закону

України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 28.02.1991р.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тому відповідач з 09.07.07р.по 31.12.2007року та з 22.05.2008року під час виплати щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 28.02.1991р.

Отже, в період з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та в період з 01.01.2008 року по

22.05.2008року органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених статтею 48 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли. Однак, як вбачається з наданої довідки, позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2007рік у грудні 2007року; за 2008 рік у липні 2008року у розмірі 120,00грн. за кожен рік, тобто органи соціального захисту здійснивши виплату в значно нижчому розмірі ніж передбачено ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діяли неправомірно. За період з 09.07.2007 по 31.12.2009рік та з 22.05.2008 року виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення органами соціального захисту населення повинні здійснюватися у розмірі, який визначений ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме інвалідам 2 групи в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Крім того, за період з 01.01.2007року по 09.07.2007року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретні розмір разової грошової допомоги до 5 травня, особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильської АЕС були встановлені певними нормами Закону України «Про Держаний бюджет України на 2007 рік» та нормами Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік» відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи щорічну разову грошову допомогу до 5 травня позивачу виплачено за 2007р. у квітні місяці у розмірі 360,00грн., за 2008рік у квітні 2008року у розмірі 400,00грн..

Таким чином, органи соціального захисту населення, здійснивши виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 та 2008 роки у розмірах, встановлених Законом України «Про Держаний бюджет України на 2007 року», Законом України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік» правомірно діяли на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України. Отже, в період з 01.01.2007року по 09.07.2007р. та за період з

01.01.2008року по 22.05.2008 року органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених ст..13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли.

Застосування законодавства України у такий спосіб, ґрунтується на висновках Конституційного Суду України, наведених в мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року №4-зп, який у п.З зазначив наступне: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Виходячи з наведеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо покладення на органи соціального захисту населення обов'язку здійснити виплату щорічної допомоги до 5 травня особам, які отримали таку допомогу у період з 01.01.2007року по 09.07.2007року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, у розмірах встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік. Протягом цього часу органи соціального захисту населення діяли у відповідності з приписами діючого законодавства, а враховуючи разовий характер цих виплат, в момент їх здійснення особа реалізувала своє право на їх отримання, і як наслідок, у органу соціального захисту населення припинився обов'язок щодо їх виплати

Відповідно до п. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Зі змісту ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне сі рахування» вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Таким чином, законодавчо визначено лише розмір мінімальної пенсії за віком, яка призначена особам, згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням положення ч. 7 ст. 9 КАС України, суд, вважає, що у зв'язку з відсутністю закону, який регулює спірні правовідносини, а саме, розмір мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру щорічної разової допомоги до 5 травня, необхідно застосувати норми закону, який регулює подібні правовідносини, а саме ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум визначається Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік».

Посилання відповідача на визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від

26.07.1996року за № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення, яка підлягала виплаті, суд вважає хибними з таких підстав.

Встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року за № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і неї відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 2008-2009 роки, а не Постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від

26.07.1996року за № 836.

Згідно ч.ч. 3 та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності" законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1ст.2 КАС України, завдання адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Що стосується заяви зазначених позовних вимог до Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в задоволенні їх слід відмовити, оскільки зазначена особа не є відповідачем по даній справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2ст.19 Конституції України; .ч.4ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91р. в редакції закону від 09.07.07р. ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р.,№107-У; ст..553акону України «Про Державний бюджет на 2009рік»; Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» № 2154 від 27 квітня 2010р.; ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»; рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007; рішенням Конституційного Суду

України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 ст..ст.71,72,86,94,98,99,100,160-

163,п.4ч.2;ст..162,ст..ст.167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації , Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації про призначення, нарахування та виплату недоотриманих сум соціальних виплат задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриману разову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2007 та 2008роки в розмірі восьмі мінімальних заробітних плат, передбаченої ст..13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Зобов'язати Харківській обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриману разову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2007 та 2008 роки в розмірі восьми мінімальних заробітних плат, передбаченої ст..13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 роки у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат передбачені ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Харківській обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 роки у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, передбачені ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня ії проголошення до адміністративного Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Я.А.Шинкарчук