Справа № 587/1838/17
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/1838/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону УПП в м. Суми Савицької Яни Михайлівни про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону УПП в м. Суми Савицької Я.М. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що згідно постанови про накладання на нього адміністративного стягнення від 05 липня 2017 року близько 09 год. 42 хвилин в м. Суми по вул. Г.Кондратьєва, 181, керуючи автомобілем Citroen jumper, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зупинився для надання дороги пішоходу, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України. Відповідач склав відносно нього постанову за ч.1 ст. 122 КупАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 гривень. Вважаючи постанову про накладення стягнення незаконною, позивач послався на те, що на момент проїзду пішохідного переходу пішохід не вийшов на пішохідний перехід, а рухався в попутному напрямку до пішохідного переходу, автомобіль поліції знаходився на відстані, яка не дає змоги, в даному випадку, об'єктивно оцінювати дорожню обстановку, вимагав взяти пояснення у пішохода, якому він начебто не надав дорогу, але всі його вимоги не були взяті до уваги і проігноровані інспектором. Просив скасувати постанову про накладання на нього адміністративного стягнення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вважав, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, в підтвердження своєї позиції надав відеозапис правопорушення.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши відеозапис вчиненого правопорушення в присутності експерта - автотехніка ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Судом встановлено, що 05 липня 2017 року відповідач склав відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, згідно якої 05 липня 2017 року в м. Суми по вул. Г.Кондратьєва, 181 ОСОБА_1 керуючи автомобілем Citroen jumper, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зупинився для надання дороги пішоходу, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України. У зв'язку з допущеним позивачем адміністративним правопорушенням працівником органу Національної поліції була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 225 гривень.

Зазначені обставини підтверджуються копією постанови про адміністративне правопорушення від 05.07.2017 року (арк. с.4).

Разом з тим, позивач факт вчинення правопорушення категорично заперечує, пояснюючи, що Правил дорожнього руху не порушував.

У відповідності з положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Стаття 251 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР N 1369-12від 29.07.91, N 1818-12 від 15.11.91; Законом N 586-VI ( 586-17 )від 24.09.2008.

Всупереч вимогам ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень.

У відповідності з положеннями статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано; будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Представником відповідача суду наданий відеозапис даного правопорушення, який за участю осіб, що беруть участь у справі, був досліджений в судовому засіданні.

З наданого відеозапису вбачається, що позивач, керуючи автомобілем Citroen jumper, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, дійсно переїжджає пішохідний перехід, потім на відеозапису з*являється пішохід, який наближається до центру дороги, однак коли саме пішохід почав переходити дорогу - до того, як позивач опинився на пішохідному переході, чи після - висновок зробити неможливо.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка експерт - автотехнік Сумського НДЕКУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3, після дослідження в судовому засіданні відеозапису вчиненого правопорушення пояснив, що відеозапис вівся з такої точки, що не дає змоги однозначно встановити факт порушення позивачем п. 18.1 Правил дорожнього руху, зокрема, на підтвердження того, що позивач не надав дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека. Разом з тим, у відповідності з п. 1.10 Правил дорожнього руху України ( загальні положення) дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Отже, суду не надано безперечних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1, тому справу необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 12, 17, 18, 71, 94, 158, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст. 122 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №466321, винесену 05 липня 2017 року інспектором роти №2 Батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Савицької Яни Михайлівни стосовно ОСОБА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, з одночасним направленням її копії до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання повного тексту постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя