Справа № 333/4414/17
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №333/4414/17
Провадження № 2-а/333/245/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2017 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л. О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у м. Запоріжжі адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Головне управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Головне управління Національної поліції в Запорізькій області. Посилається на таке. Йому 17.03.2017 року був наданий статус інваліда війни 1 групи. З 25.06.1999 року йому Головним управлінням внутрішніх справ в Запорізькій області була призначена пенсія за вислугу років. Під час участі в бойових діях при виконанні обовязків військової служби на території Афганістану він отримав осколкове поранення, що підтверджується постановою №12 Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області». В травні 2017 року він звернувся до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з метою направлення його документів до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про міліцію» та у порядку затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року №850. 13.05.2017 року він отримав лист №37-Б/01/12-2017 від Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому зазначено, що виплата одноразової грошової допомоги поліцейським здійснюється відповідно до пункту 1 статті 97 ЗУ «Про Національну поліцію», а осколкове поранення було ним отримане в період проходження військової служби на території Афганістану, в наслідок чого на нього не поширюється дія Закону та виплата одноразової грошової допомоги не можлива. З діями відповідача він не згоден, просить суд визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у звязку з настанням 1 групи інвалідності, внаслідок поранення отриманого під час участі в бойових діях під час виконання обовязків військової служби в країнах де велись бойові дії у відповідності до ЗУ «Про міліцію» та постанови КМУ №850 від 21.10.2015 року та просив зобовязати відповідача здійснити нарахування та провести виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням 1 групи інвалідності, внаслідок поранення отриманого під час участі в бойових діях під час виконання обовязків військової служби в країнах де велись бойові дії у відповідності до ЗУ «Про міліцію» та постанови КМУ №850 від 21.10.2015 року.

В судове засідання позивач не зявився, його інтереси представляла за довіреністю ОСОБА_2, яка позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 проти позову заперечував. В своїх письмових запереченнях посилався на таке. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач отримав осколкове поранення під час участі в бойових діях при виконанні обовязків військової служби на території Афганістану. Ст. 23 ЗУ «Про міліцію» було передбачено виплату одноразової грошової допомоги в разі поранення, заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ в порядку та на умовах, визначених КМУ. Відповідно до п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності ЗУ «Про Національну поліцію». Такі порядок та умови затверджені постановою КМУ від 21.10.2015 р. №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Частиною другою пункту 2 зазначеної постанови КМУ встановлено, що дія затверджених цією постановою Порядку та умов не поширюється на осіб, які проходили службу в складі національного контингенту чи національного персоналу в міжнародних операціях. Вказує, що Міністерство внутрішніх справ України не є належним відповідачем по справі, оскільки позивач направлявся у відрядження до Демократичної Республіки Афганістан на підставі наказу начальника внутрішніх військ МВС СРСР від 02.04.1982 р. №054, де і отримав поранення, повязане з виконанням обовязків військової служби. Внутрішні війська підпорядковувались безпосередньо Міністерству внутрішніх справ СРСР. Відповідно до п.1 Положення про Міністерство внутрішніх справ СРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 16.06.1972 р. №452 Министерство внутрішніх справ СССР у відповідності з Конституцією СССР є союзно-республіканським министерством. Згідно з п. 1 указау Президіуму Верховної Ради СРСР від 28.07.1988 р. «Об обязанностях и правах внутренних войск Министерства внутренних дел СССР при охране общественного порядка» внутренние войска, являясь составной частью Вооруженних Сил СССР, входять в систему Министерства внутренних дел СССР и в своїй деятельности руководствуются законодательними актами СССР, общевоинскими уставами Вооруженних Сил СССр, настояним Указом, постановлениями Совета Министров СССР.

Відповідно до п.1 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.

Згідно з пп 4 п.2 ст. 16 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обовязків військової служби або внаслідок захворювання, повязаного з виконанням ним обовязків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених в цьому підпункті. Існуючі законодавчі норми прирівнюють соціальних захист військовослужбовців Рядянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України і обовязок щодо забезпечення його реалізації шляхом прийняття відповідного рішення покладено на Міністерство оборони України.

МВС України не є належним субєктом виниклих з позивачем правовідносин.

Крім того, позивач звертався до ГУ НП в Запорізькій області з метою направлення його документів до МВС України щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 21.10.2015 року №850. ГУ НП в Запорізькій області листом від 13.05.2007 року №37-Б/0112-2017 направило на адресу позивача відповідь на його звернення в якому зазначило про неможливість виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 21.10.2015 р. №850. Механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначає Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений Постановою КМУ від 21.10.2015 року №850. Цим порядком передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога подає за місцем служби певний перелік документів. Але в 2017 році на адресу МВС України жодних звернень, пакету документів щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу не надходило, а тому рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги позивачу відповідачем не приймалося.

В судовому засіданні представник відповідача додатково пояснив, що позивач повинен був звертатись до відповідного органу внутрішніх справ, а не до управління поліції. територіальні підрозділу органів внутрішніх справ знаходяться в стадії ліквідації, але не ліквідовані та займаються такими питаннями.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

ОСОБА_1 17.03.2017 року був наданий статус інваліда війни 1 групи.

Під час участі в бойових діях при виконанні обовязків військової служби на території Афганістану він отримав осколкове поранення, що підтверджується постановою №12 Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області».

В травні 2017 року він звернувся до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з метою направлення його документів до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про міліцію» та у порядку затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року №850.

Згідно листа №37-Б/01/12-2017 від 13.05.2017 року Головного управління Національної поліції в Запорізькій області виплата одноразової грошової допомоги поліцейським здійснюється відповідно до пункту 1 статті 97 ЗУ «Про Національну поліцію», а осколкове поранення було ним отримане в період проходження військової служби на території Афганістану, в наслідок чого на ОСОБА_1 не поширюється дія Закону та виплата одноразової грошової допомоги не можлива.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Разом з цим, пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Так, стаття ст. 23 Закону України «Про міліцію» встановлювала, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі - Порядок №850).

Так, підпунктом 2 пункту 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико- соціальної експертної комісії.

За приписами пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Відповідно до пункту 9 згаданого Порядку, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз зазначених норм Порядку №850 дає підстави для висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги є виключною компетенцією МВС України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, покладено обов'язок з проведення окремих процедурних дій щодо оформлення відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС).

Таким чином, позивачу необхідно було звернутися до Голові ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Запорізькій області заяву із усіма необхідними документами в якій я просив виплатити одноразову грошову допомогу згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Оскільки він таких дій не вчинив, відповідачу відповідна заява з документами не надавалась, рішення по ній не приймалось, отже вимоги позивача до Міністерства внутрішніх справ України про зобовязання призначити та виплатити йому допомогу є завчасними.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Головне управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Головуюча Л.О. Варнавська