Справа № 460/434/16-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11279/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 16.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови по справі про порушення митних правил.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 07 вересня 2016 року, заступником начальника Волинської митниці ДФС його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Під час проходження митного контролю та здійснення митних формальностей на підставі даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що 01 червня 2016 року громадянин ОСОБА_1, ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер RJA23SU, номер кузова НОМЕР_1 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФC і станом на 11 червня 2016 року за межі митної території України не вивіз та у інший митний режим, згідно законодавства не помістив. Проте особою, яка винесла постанову не надано жодних інших доказів того, що транспортний засіб позивача марки«FORD FOCUS», реєстраційний номер RJA23SU, номер кузова НОМЕР_1 знаходився з 06 червня 2016 року по 11 серпня 2016 року на станції технічного обслуговування, що підтверджує довідка №7 від 11 серпня 2016 року приватного підприємця ОСОБА_2 Згідно повідомлення від 06 червня 2016 року позивач повідомляв Львівську митницю ДФС про те, що його автомобіль не може бути вчасно вивезений за межі митної території України у звязку із ремонтом коробки передач даного транспортного засобу. Просили позов задоволити.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 16.11.2016 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС за №1708/20505/2016 від 07 вересня 2016 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України, в частині накладення стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що нараховує суму 8500 гривень. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Волинська митниця ДФС. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив виключно з того, що заступником начальника Волинської митниці ДФС, при винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення, не було враховано обставин, зазначених у ст.33 КУпАП, а саме: характеру вчиненого правопорушення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його майнового стану, який є скрутним, обставин, що помякшують відповідальність, щире каяття.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, покликаючись на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою в справі про порушення митних правил заступником начальника Волинської митниці ДФС №1708/20505/2016 від 07 вересня 2016 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Під час проходження митного контролю та здійснення митних формальностей на підставі даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що 01 червня 2016 року громадянин ОСОБА_1, ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер RJA23SU, номер кузова НОМЕР_1 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФC і станом на 11 червня 2016 року за межі митної території України не вивіз та у інший митний режим, згідно законодавства не помістив.

Проте особою, яка винесла постанову не надано жодних інших доказів того, що транспортний засіб позивача марки«FORD FOCUS», реєстраційний номер RJA23SU, номер кузова НОМЕР_1 знаходився з 06 червня 2016 року по 11 серпня 2016 року на станції технічного обслуговування, що підтверджує довідка №7 від 11 серпня 2016 року приватного підприємця ОСОБА_2

Згідно повідомлення від 06 червня 2016 року позивач повідомляв Львівську митницю ДФС про те, що його автомобіль не може бути вчасно вивезений за межі митної території України у звязку із ремонтом коробки передач даного транспортного засобу.

Частиною 1 ст.381 Митного кодексу України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити па митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Водночас, згідно з гл.55 р.ХІІ Митного кодексу України поміщення громадянином -резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

Статтею 90 Митного кодексу України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 Митного кодексу України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено, що строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 3 ст. 470 Митного кодексу України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, згідно ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже дана норма чітко визначає умови звільнення осіб від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є : аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджуються відповідними документами.

В той же час, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 (далі - Порядок №657), відповідно до якого обовязковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні:

- аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

- документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

- обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

- факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку № 657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Також, ст.192 Митного кодексу України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Позивач вказував у позовній заяві, що він був позбавлений можливості доставити свій автомобіль для вивезення його з території України, в передбачений законом строк, оскільки такий знаходився на ремонті, що слідує із довідки від 11.08.2016 року №7, виданої фізично особою-підприємцем «Губич Павло Ростиславович». Відповідно до вказаної довідки транспортний засіб позивача марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер RJA23SU, номер кузова НОМЕР_1 знаходився з 06 червня 2016 року по 11 серпня 2016 року на станції технічного обслуговування і за вказаний період не експлуатувався, так як знаходився на станції технічного обслуговування автомобілів.

Проте, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач хоч і повідомив письмово митний орган про ремонт автомобіля, однак підтверджуючих документів про дану обставину надати не зміг. Документів, які б підтверджували вчинення ним порушення митних правил внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили надано також не було.

Відтак, транспортний засіб марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер RJA23SU, номер кузова НОМЕР_1 вийшов із ладу внаслідок звичайної його експлуатації, що в розрізі положень ст.ст. 95, 192, 460 Митного кодексу України, виключає ознаки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Разом з тим, поломка транспортного засобу не могла завадити позивачу вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов'язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов'язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених ст. 95 Митного кодексу України.

Отже докази, які підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили відсутні, а тому терміни перебування автомобіля на ремонті, в контексті ст. 192 МК України не підлягають виключенню зі встановленого ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, оскільки його не переривають.

Крім цього, фізична особа-підприємець «Губич Павло Ростиславович». не є уповноваженою особою на видачу документів, яка підтверджує факт таких обставин. Так, Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.14. № 44(5) затверджено у новій редакції Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який встановлює порядок засвідчення форс-мажорних обставин в системі ТПП України.

Пунктом 3 розділу VІІІ Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв постанову, врахувавши лише позицію позивача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги Волинської митниці ДФС являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задоволити.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 16.11.2016 року у справі №460/4347/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення виготовлено 11.12.2017 року