Справа № 2-а-2345/10/0212
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2345/10/0212 Головуючий у 1-й інстанції: Голота Л.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 жовтня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2010 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Вінниці з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, зокрема: визнання неправомірними дій відповідача; зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії по інвалідності, відповідно до ст.ст. 50, 54, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 20.11.2009 року по 20.09.2010 року з урахуванням фактично виплачених сум та обраховувати її з наступним її перерахунком, згідно змін чинного законодавства; стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Постановою Ленінського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м.Вінниці від 18.10.2010 року, як таку, що винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, прийнявши нову постанову про задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи з втратою працездатності, що повязана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з письмовою заявою про перерахунок пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, віднесеної до 1 категорії, відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило позивачу в перерахунку пенсії з огляду на відсутність підстав для такого перерахунку, вказавши, що пенсію позивачу обчислено відповідно до норм чинного законодавства, зокрема, положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, являючись особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1, є інвалідом 2 групи отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а чинним пенсійним законодавством не допускається участь громадянина одночасно у двох видах пенсійних правовидносин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, проте, як встановлено матеріалами справи в своїх позовних вимогах позивач просить окрім державної пенсії виплатити йому додаткову пенсію, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку він має право незалежно від виду основної державної пенсії.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-12 від 28.02.1991 року пенсія особам віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 50 цього Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема, інвалідам 2 групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" відзначено, що мінімальний розмір пенсії по віку встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 справа №1-21/2005 і рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 встановлено: Закон України "Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-2 від 28.02.1991 року визначає основні положення про реалізації конституційного права громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи і охорону їх життя і здоровя, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожний має право на безпечну для життя і здоровя навколишнє середовище і на відшкодування шкоди заподіяного порушенням цього права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про про наявність у позивача права на перерахунок пенсії в розмірі передбаченому ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки зазначений Закон має вищу юридичну силу в порівняні з постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від 16.07.2008р., на які посилається відповідач.

Враховуючи строки звернення до суду, визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання додаткової пенсії в розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягає захисту за період з 21.03.2010 року, оскільки позов подано до суду 21.09.2010 року.

В силу приписів ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Питання про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку вирішується в порядку, передбаченому ст. 102 КАС України, з винесенням судом ухвали, в даному випадку - про залишення позовних вимог без розгляду.

Таким чином, враховуючи відсутність клопотань позивача щодо поновлення пропущеного строку для звернення до суду, в частині вимог, які стосуються періоду починаючи з 20.11.2009 року по 20.09.2010 року залишається без розгляду.

Що стосується моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне: відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

У ст. 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснені ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України законодавець чітко визначив, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

Зважаючи на те, що позивач не довів суду першої інстанції наявність заподіяної шкоди у вигляді душевних переживань та страждань, яких зазнав у зв'язку з такими діями відповідача, не навів переконливих мотивів в обґрунтування зазначеної суми колегія суддів вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги про зобовязання відповідача обраховувати додаткову пенсію з наступним її перерахунком, згідно змін чинного законодавства задоволенню не підлягають, оскільки такі позовні вимоги суперечать змісту законодавства. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, а не обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Тому в задоволенні позову в цій частині позивачу слід відмовити.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене та положення ст. 195 КАС України, беручи до уваги надане суду апеляційної інстанції право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 жовтня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст. 50, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 20.11.2009 року по 20.03.2010 року залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці протиправними щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, встановлених ст. 50 Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці провести ОСОБА_2 перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно із Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру 75% мінімальної пенсії за віком, та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію з 21.03.2010 року по 20.09.2010 року з урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанову суду у відповідності до положень абз. 9 ч. 1 ст. 256 КАС України допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 212, 254 КАС України

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_3

< Список > ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

секретар