Справа № 167/1121/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10788/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 11.10.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 05.09.2017 року звернувся до суду з позовом до Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області в якому просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 16.08.2017 року.

Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 11.10.2017 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням Рожищенське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області подало апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно із частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подана скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що з 02.10.2002 року позивачу ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, після звільнення з військової служби позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове пенсійне страхування.

21.08.2017 року позивач звернувся в Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Отже, позивач як пенсіонер вибрав у 2002 році право на пенсію за вислугу років, а з 21.08.2017 року - на пенсію за віком.

Листом від 31.08.2017 року №66/Д-01 Рожищенське обєднане управління Пенсійного фонду України у Волинській повідомило про переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Також в даному листі повідомлялось, що в процесі визначення розміру пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати за 2007 рік у розмірі 1350 грн. 43 коп.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (надалі Закон №2262-ХІІ) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Згідно статей 9, 10 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» призначаються такі пенсійні виплати, в тому числі пенсія за віком. Право вибору пенсійних виплат належить особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, за її вибором.

Ця ж норма, передбачена ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а саме військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» (у редакції від 08.07.2011 року №3668-VI, надалі Закон №1058-ІV) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення за цим законом. Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV він звернувся вперше.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України в постановах від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14 та від 29 листопада 2016 року у справі №21-6331а15.

А відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин відповідач безпідставно, на переконання суду, застосував у цій справі частину третю статті 45 Закону №1058-IV, вважаючи правильним застосування середньої заробітної плати в залежності від дати призначення пенсії в 2002 році, із застосуванням показника 2007 року.

Позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше, а тому у відповідача були наявні підстави для перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

З огляду на викладене судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до них норми матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 11.10.2017 року у справі № 167/1121/17 провадження №2-а/167/112/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку частини 3 статті 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено 13.12.2017 року