Справа № 826/11342/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги приватного акціонерного товариства «Ужгородський завод «Електродвигун», товариства з обмеженою відповідальністю «ФЦА Україна», товариства з додатковою відповідальністю «Патент», товариства з додатковою відповідальністю «Ужгородський механічний завод», товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатбудпостач», товариства з додатковою відповідальністю «Управління виробничо-технологічної комплектації», відкритого акціонерного товариства «Закарпатська автобаза» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Ужгородський завод «Електродвигун», товариства з обмеженою відповідальністю «ФЦА Україна», товариства з додатковою відповідальністю «Патент», товариства з додатковою відповідальністю «Ужгородський механічний завод», товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатбудпостач», товариства з додатковою відповідальністю «Управління виробничо-технологічної комплектації», відкритого акціонерного товариства «Закарпатська автобаза» до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року приватне акціонерне товариство «Ужгородський завод «Електродвигун» (далі - Позивач-1, ПрАТ «УЗ «Електродвигун»), товариство з обмеженою відповідальністю «ФЦА Україна» (далі - Позивач-2, ТОВ «ФЦА Україна»), товариство з додатковою відповідальністю «Патент» (далі - Позивач-3, ТДВ «Патент»), товариство з додатковою відповідальністю «Ужгородський механічний завод» (далі - Позивач-4, ТДВ «Ужгородський механічний завод»), товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатбудпостач» (далі - Позивач-5, ТОВ «Закарпатбудпостач»), товариство з додатковою відповідальністю «Управління виробничо-технологічної комплектації» (далі - Позивач-6, ТДВ «Управління виробничо-технологічної комплектації»), відкрите акціонерне товариство «Закарпатська автобаза» (далі - Позивач-7, ВАТ «Закарпатська автобаза») звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Відповідач, Держгеокадастр України) про визнання протиправним та скасування рішення Держгеокадастру України, оформлене висновком державної експертизи землевпорядної документації від 05.06.2014 року №698-14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.10.2017 року позовну заяву було залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оскаржуваний висновок прийнятий Відповідачем ще у червні 2014 рік, а Позивачі є платниками земельного податку, який обраховується з урахуванням оскаржуваного рішення Держгеокадастру України, останні могли дізнатися про порушення своїх прав ще у 2014 році.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому посилаються на порушення судом норм процесуального права, наголошуючи на неврахуванні останнім відсутності у Відповідача обов'язку з публікації, надсилання та оприлюднення даного висновку. Крім того, підкреслюють, що про існування оскаржуваного рішення дізналися лише 07.08.2017 року, а його текст отримали 18.08.2017 року, у зв'язку з чим подання позову 13.09.2017 року відбувалося у межах встановлених законом процесуальних строків.

У судовому засіданні представники Апелянтів наполягали на задоволенні вимог апеляційних скарг у повному обсязі з викладених в останніх підстав.

Представник Відповідача просив суд залишити апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Державним агентством земельних ресурсів України 05.06.2014 року складено висновок державної експертизи землевпорядної документації №698-14 (т. 1 а.с. 84). Згідно даного висновку технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Ужгород Закарпатської області не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та повертається на доопрацювання.

Рішенням Ужгородської міської ради від 14.07.2014 року №1398 «Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту м. Ужгорода Ужгородської міської ради» затверджено технічну документацію із нормативної грошової оцінки земель населеного пункту м. Ужгорода по базовій вартості 1 м. кв. забудованої території в розрізі економіко - планувальних зон та грошової оцінки сільськогосподарських угідь населеного пункту згідно з додатком (т. 1 а.с. 85-196).

На засіданні правління Закарпатського регіонального відділення Українського союзу промисловців і підприємців 07.08.2017 року, участь в якому приймали, зокрема, представники Позивачів, було ознайомлено та обговорено висновок експертного дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.04.2017 року №8947/16-41, предметом якого було, зокрема, вивчення відповідності технічної документації по нормативно-грошовій оцінці земель населеного пункту м. Ужгород, затверджена рішенням Ужгородської міської ради від 14.07.2014 року №1398, вимога нормативно-правових актів (т. 2 а.с. 2-15). За наслідками відповідного обговорення правлінням Закарпатського регіонального відділення Українського союзу промисловців і підприємців було прийнято оформлене протоколом №1/2017 рішення про: звернення до Ужгородської міської ради із запитом щодо отримання копії рішення Ужгородської міської ради від 14.07.2014 року за №1398, технічної документації по нормативно-грошовій оцінці земель населеного пункту м. Ужгорода Ужгородської міської ради та висновку державної експертизи; звернення до Держгеокадастру України з клопотанням про спростування висновку державної експертизи землевпорядної документації - технічної документації по нормативно-грошовій оцінці земель населеного пункту м. Ужгорода Ужгородської міської ради (т. 2 а.с. 16-19).

10.08.2017 року Позивачі звернулися до Ужгородської міської ради із колективним запитом на інформацію (т. 2 а.с. 21-23), за результатами розгляду якого орган місцевого самоврядування листом від 17.08.2017 року №631/03-23 надав запитувачам належним чином завірені копії технічної документації по нормативно-грошовій оцінці земель населеного пункту м. Ужгорода Ужгородської міської ради, що затверджена рішенням Ужгородської міської ради від 14.07.2014 року №1398, даного рішення, а також копію висновку державної експертизи землевпорядної документації від 05.06.2014 року №698-14 (т. 2 а.с. 24).

У серпні 2017 року Позивачі звернулися до Відповідача із клопотанням про спростовування висновку державної експертизи землевпорядної документації від 05.06.2014 року №698-14 (т. 2 а.с. 25-33).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск Позивачем процесуального строку звернення до адміністративного суду, оскільки про ймовірне порушення Відповідачем своїх прав Позивачі як платники земельного податку повинні були дізнатися не у 2014 році. При цьому суд зауважив, що поважних підстав для поновлення процесуального строку Позивачем зазначено не було.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 99 КАС України закріплено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, положення процесуального закону пов'язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

За правилами п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як було встановлено раніше, оскаржуваним Позивачами висновком Відповідача від 05.06.2014 року №698-14 надавалася оцінка технічній документації із нормативної грошової оцінки земель населеного пункту м. Ужгорода, яка у подальшому затверджена рішенням Ужгородської міської ради від 14.07.2014 року №1398.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оцінку земель» технічна документація, зокрема, з нормативної грошової оцінки земельних ділянок підлягають державній експертизі відповідно до закону.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» у редакції, яка була чинною у липні 2014 року, рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Приписи п. 271.2 п. 271 ПК України визначали, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що рішення Ужгородської міськради від 14.07.2014 року №1398, якою затверджено технічну документацію із нормативної грошової оцінки земель населеного пункту м. Ужгорода, в силу прямої вказівки норм Податкового кодексу України повинно бути офіційно оприлюднено. При цьому, вимоги до технічної документації та обов'язковість її експертної оцінки прямо була передбачена чинним станом на липень 2014 року законодавством.

Отже, будучи платниками земельного податку, що підтверджується Позивачами, останні не могли не знати про затвердження органом місцевого самоврядування технічної документації із нормативно-грошової оцінки земель населеного пункту м. Ужгорода у 2014 році, складовою частиною якої і було оскаржуваний висновок Держгеокадастру України, складений, як було неодноразово підкреслено вище, у червні 2014 року.

Відтак, посилання Апелянтів на те, що відсутність у Відповідача законодавчо передбаченого обов'язку з оприлюднення, надсилання чи опублікування висновку державної експертизи землевпорядної документації безумовно свідчить про те, що про його існування підприємства змогли дізнатися лише у серпні 2017 року, є безпідставним. Законодавча необізнаність суб'єктів господарювання з порядком експертної оцінки технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель не може жодним чином свідчити про відсутність в останніх можливості дізнатися про його існування ще у 2014 році.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачі є членами Закарпатського регіонального відділення Українського союзу промисловців і підприємців, саме на замовлення якого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз у травні 2016 року розпочато проведення експертного дослідження з питань землеустрою.

За таких обставин колегія суддів погоджується з твердженням Окружного адміністративного суду м. Києва про те, що оскільки протягом трьох років починаючи з липня 2014 Позивачі жодним чином не опікувалися захистом своїх прав у сфері сплати земельного податку, у тому числі не вчиняли дій з отримання та вивчення документів, які лягли в основу нормативно-грошової оцінки земель міста Ужгорода, зокрема, оскаржуваного висновку Держгеокадастру України, подання даного позову у вересні 2017 року відбувалося поза межами встановленого КАС України шестимісячного строку.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Наведеним спростовуються доводи Апелянтів про те, що при відкритті провадження у справі суд першої інстанції визнав подані документи достатніми, не залишаючи позовну заяву без розгляду. Адже відповідним правом наділений суд на будь-якій стадії судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

У рішенні від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід'ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Таким чином, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року №17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов'язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п'ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Оскільки на протязі більше ніж трьох років Позивачами не ставилося питання щодо невідповідності висновків державної експертизи технічної документації нормативно-грошової оцінки земель, яка була затверджена ще у липні 2014 року, відносини між сторонами набули ознак сталості і стабільності, а тому подання позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин такого тривалого зволікання із оскарженням спірного рішення, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, Позивачі не просили визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та не надали відповідних доказів, які б свідчили про їх існування.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про необґрунтованість вимог апеляційних скарг та вважає за необхідне останні залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 155, 160, 167, 195, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги приватного акціонерного товариства «Ужгородський завод «Електродвигун», товариства з обмеженою відповідальністю «ФЦА Україна», товариства з додатковою відповідальністю «Патент», товариства з додатковою відповідальністю «Ужгородський механічний завод», товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатбудпостач», товариства з додатковою відповідальністю «Управління виробничо-технологічної комплектації», відкритого акціонерного товариства «Закарпатська автобаза» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Ужгородський завод «Електродвигун», товариства з обмеженою відповідальністю «ФЦА Україна», товариства з додатковою відповідальністю «Патент», товариства з додатковою відповідальністю «Ужгородський механічний завод», товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатбудпостач», товариства з додатковою відповідальністю «Управління виробничо-технологічної комплектації», відкритого акціонерного товариства «Закарпатська автобаза» до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко