Справа № 806/2215/15
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" грудня 2017 р. Справа № 806/2215/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: третя особа -ОСОБА_3; від прокуратури - прокурор Руденко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" липня 2017 р. у справі за позовом Прокурора міста Житомира в інтересах держави до Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту реєстрації Житомирської міської ради. треті особи : треті особи: ОСОБА_3 , Міська громадська організація "Футбольний клуб "Житомир" про зобов'язання вчинити дії, скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року прокурор м. Житомира в інтересах держави звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Житомирській області скасувати державну реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану за № ЖТ 63 від 08 липня 2014 року;

- скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Баренка Євгена Олександровича № 14515628 від 17 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна № НОМЕР_1 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог прокурор м. Житомира посилався на те, що рішенням Житомирської міської ради № 516 від 28 грудня 2007 року міській громадській організації "Футбольний клуб "Житомир" було погоджено місце розташування фізкультурно-оздоровчого комплексу з житловими квартирами по АДРЕСА_2, а також надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Вказує, що 18 травня 2010 року між Житомирською міською радою та міською громадською організацією "Футбольний клуб "Житомир" укладено договір оренди землі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. В подальшому, 31 серпня 2012 року міською громадською організацією "Футбольний клуб "Житомир" до інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області було подано декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо будівництва будинку фізкультурно-оздоровчого комплексу з житловими квартирами за вказаною адресою, яку зареєстровано за № ЖТ 8. Прокурор зазначає, що в декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ЖТ 63 від 08 липня 2014 року в якості об'єкта будівництва вказано: будинок фізкультурно-оздоровчого комплексу - житловий будинок з допоміжною будівлею, гаражем. За твердженнями прокурора, вказаний будинок в подальшому зареєстрований як житловий та відчужений третій особі. На думку прокурора, відомості, які містить декларація про готовність об'єкта до експлуатації не відповідають відомостям, вказаним в декларації про початок виконання будівельних робіт, а отже є недостовірними. Зазначає, що аналогічні висновки містяться в матеріалах перевірки, приписах, протоколах про правопорушення, складених інспекцією. Зазначає, що згідно положень ст.39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення недостовірних даних у зареєстрованій декларації, вона підлягає скасуванню інспекцією. Наголошує, що оскільки державна реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ЖТ 63 від 08.07.2014 інспекцією не скасована, вона підлягає скасуванню в судовому порядку.

Справа розглядалася неодноразово.

Постановою Житомирського окружного адміністративного адміністративного суду від 03 липня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області скасувати державну реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану за № ЖТ 63 від 08 липня 2014 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Баренка Євгена Олександровича №14515628 від 17 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна НОМЕР_4 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано висновки Вищого адміністративного суду України про те, що зазначення недостовірних відомостей в декларації про готовність об'єкта до експлуатації є самостійним видом правопорушення у сфері містобудівної діяльності. А тому, наведення недостовірних даних не тягне за собою скасування декларації. Окрім того, посилається на те, що постанова суду першої інстанції не є обґрунтованою. Суд дійшов помилкових висновків, що земельна ділянка не була відведена для спірного об'єкту забудови. Звертає увагу на те, що введений в експлуатацію об'єкт - будинок фізкультурно-оздоровчого комплексу-житловий будинок з допоміжною будівлею гаражем, відповідав намірам забудови. Отже, висновки суду першої інстанції про самовільне будівництво є помилковими. Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що судом не з'ясовано в чому полягає порушення інтересів державних, адже прокурор звернувся з позовом в інтересах держави. Вказує, що покладення обов'язку на Інспекцію, є втручанням у повноваження органу влади. На час ухвалення судового рішення об'єкт вже був введений в експлуатацію, а тому не міг вважатися самочинним. Також ОСОБА_3 посилається на те, що у справі приймали участь секретар судового засідання Ясинська К.В. та прокурор Рудченко М.М., які є близькими особами в розумінні ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції".

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та третьої особи, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Житомирської міської ради від 28 грудня 2007 року № 516, міській громадській організації "Футбольний клуб "Житомир" було погоджено місце розташування фізкультурно-оздоровчого комплексу з житловими квартирами по АДРЕСА_2 та надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки (том 1, а.с. 16).

Рішенням Житомирської міської ради від 23 грудня 2009 року №1136 міській громадській організації "Футбольний клуб "Житомир" на підставі проекту землеустрою було надано право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 ( том 1, а.с. 17).

18 травня 2010 року між Житомирською міською радою в особі міського голови ОСОБА_5 (орендодавець) та Міською громадською організацією "Футбольний клуб "Житомир" в особі директора ОСОБА_6 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років для житлової забудови та громадського призначення (том 1, а.с. 18-19).

31.08.2012 року директор Міської громадської організації "Футбольний клуб "Житомир" ОСОБА_7 подав до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області декларацію про початок виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_2, яка була зареєстрована 06.09. 2012 року за № ЖТ 8. Згідно змісту обумовленої декларації об'єктом будівництва є нове будівництво "Будинку фізкультурно-оздоровчого комплексу з житловими квартирами в м. Житомир, проїзд Камянський, 8" згідно проектної документації розробленої ПП "Ідеал Центр" (том 1, а.с. 21-22).

03.07.2014 року замовником МГО "Футбольний клуб "Житомир" в особі директора ОСОБА_7 подано до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану 08.07.2014 року за №ЖТ 63, в якій зазначено, що закінченим будівництвом об'єктом відповідно до будівельного паспорта є: будинок фізкультурно-оздоровчого комплексу - житловий будинок з допоміжною будівлею, гаражем (том 1, а.с. 23-25).

Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 березня 2015 року № 34627590, вказаний об'єкт нерухомості зареєстрований як земельна ділянка, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій. Номер запису про право власності: 4147685. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 15735692, виданий 30.12.2013 державним реєстратором ОСОБА_8 Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9689818 від 30.12.2013. Форма власності: комунальна, розмір частки - 1/1. Власник: Територіальна громада м. Житомира в особі Житомирської міської ради. (том 1, а.с. 40-41).

Водночас, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 квітня 2015 року №36689991, об'єкт нерухомого майна, реєстраційний НОМЕР_5 зареєстрований як житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості. Номер запису про право власності: 6445345. Підстава виникнення права власності: договір дарування житлового будинку, серія та номер: 3211, виданий 24.07.2014 Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14675164 від 24.07.2014. Форма власності: приватна, розмір частки - 1/1. Власник: ОСОБА_3. ( том 1, а.с. 38-39).

Надаючи правову оцінку встановленим судом обставинам справи, суд першої інстанції дійшов висновків, що оскільки в декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ЖТ 63 від 08.07.2014 містяться недостовірні відомості, а об'єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 належить до самовільного будівництва, то позовні вимоги в частині зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Житомирській області скасувати державну реєстрацію декларації № ЖТ 63 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Колегія суддів суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами. (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI).

Частиною 2 статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон 3038-VI), визначено, що суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону 3038-VІ, право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Частиною 5 статті 26 Закону № 3038-VI визначено, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно ч.1 ст. 36 Закону № 3038-VI, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації несе замовник ( ч.8 ст. 36 Закону № 3038-VI .

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 3038-VI, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката (ч. 5 ст. 39 Закону № 3038-VI).

Згідно ч. 9 ст. 39 Закону № 3038-VI, зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (ч.10 ст.39 Закону № 3038-VI ).

Водночас, Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затверджений Постановою Кабінету Міністрів України "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" №461 від 13 квітня 2011 року. (далі - Порядок №461).

Згідно п. 20 Порядку № 461, інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

Частиною 1 статті 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 статті 39-1 Закону № 3038-VI визначено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

З аналізу наведених норм встановлено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт/ готовність об'єкта до експлуатації, до такої декларації вносяться зміни у випадку, якщо не має підстав вважати об'єкт самочинним будівництвом або реєстрація такої декларації підлягає скасуванню у випадку, якщо є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Об'єкт слід вважати самочинним будівництвом, зокрема, за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- об'єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- об'єкт будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

- об'єкт будується без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Судом встановлено, що інспекцією на виконання вимог ч.2 ст.39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI за результатами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, 22 липня 2014 року було складено акт, яким, зокрема, виявлено:

- недостовірні дані в декларації про початок виконання будівельних робіт № ЖТ 8 від 06.09.2012 та в декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ЖТ 63 від 08.07.2014року. Зокрема у декларації про початок виконання будівельних робіт вказано про будівництво такого об'єкта, як "Будинок фізкультурно-оздоровчого комплексу з житловими квартирами в м. Житомир, проїзд Камянський, 8" згідно проектної документації розробленої ПП "Ідеал Центр". У декларації про готовність об'єкта до експлуатації зазначено про будівництво такого об'єкта, як: "Будинок фізкультурно-оздоровчого комплексу - житловий будинок з допоміжною будівлею, гаражем" згідно проектної документації розробленої ПП "Ідеал Центр".

Натомість, згідно робочого проекту (на який мало місце покликання в обумовлених деклараціях) фактично передбачено та здійснено будівництво - "житлового будинку по АДРЕСА_2 в місті Житомирі шифр об'єкту 35.П/09 від 2009".

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 квітня 2015 року №36689991, об'єкт нерухомого майна, реєстраційний НОМЕР_5 зареєстрований як житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості.

Отож, з наявних у справі доказів вбачається, що в перелічених деклараціях зазначено недостовірні дані, щодо об'єкту будівництва заявленого до будівництва, чим порушено п.8 ст.36, п.10 ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п.9 "Порядку виконання будівельних робіт", затвердженого постановою КМУ № 466 від 13.04.2011 та п.19 "Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 (том 1, а.с. 26-27).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", право на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності надається після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

В супереч обумовленому, з матеріалів справи слідує, що виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва "Житловий будинок по АДРЕСА_2 в місті Житомирі" здійснювалось на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті : "Будинок фізкультурно-оздоровчого комплексу з житловими квартирами в м. Житомир, проїзд Камянський, 8".

Відтак, об'єкт будівництва "Житловий будинок по АДРЕСА_2 в місті Житомирі" фактично збудовано за відсутності відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи саме на зазначеному об'єкті будівництва.

Отож, зібраними у справі доказами підтверджуються висновки акту перевірки, про те що замовник будівництва, МГО "Футбольний клуб "Житомир" в особі директора ОСОБА_7 навів недостовірні дані в декларації про початок виконання будівельних робіт.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 березня 2015 року № 34627590, земельна ділянка на якій здійснено будівництво має цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 квітня 2015 року №36689991, об'єкт нерухомого майна, реєстраційний НОМЕР_5 зареєстрований як житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості, тобто завершений об'єкт збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Отож, зазначений в декларації про готовність об'єкта до експлуатації житловий будинок збудований без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, оскільки дозвільні документи видавалися на фізкультурно-оздоровчий комплекс з житловими квартирами, в той час, як згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації створений об'єкт нерухомості є житловим будинком з допоміжною будівлею, гаражем. Окрім того, зазначений об'єкт будівництва збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Доводи ОСОБА_3 стосовно почергового будівництва задекларованого до будівництва об'єкта- фізкультурно-оздоровчий комплекс з житловими квартирами, а зокрема стосовно будівництва першої черги - житла та другої черги -будівництво фізкультурно-оздоровчого комплексу, то колегією суддів обумовлені доводи оцінюються критично, оскільки декларацією про початок виконання будівельних робіт від 06.09.2012року не передбачено почергового проведення будівельних робіт, а так само відсутні посилання на те, що об'єкт, будівництво якого декларується, є однією з черг іншого об'єкта нерухомості.

Крім того, цією декларацією про початок виконання будівельних робіт передбачено, що задекларований об'єкт будівництва - фізкультурно-оздоровчий комплекс з житловими квартирами буде мати загальну площу -294,74кв. м., натомість відповідно до декларації про введення об'єкта в експлуатацію площа будівлі яка вводиться в експлуатацію - будинок фізкультурно-оздоровчого комплексу - житловий будинок з допоміжною будівлею, гаражем визначена у максимально можливій площі забудови земельної ділянки- 298,4кв. м. Водночас, зібраним у справі доказами підтверджуються обставини, що об'єкт який фактично введений в експлуатацію є об'єктом нерухомого майна - житловим будинком з гаражем. Що виключає будівництво другої черги в силу задекларованої площі забудови на обумовленій вище земельній ділянці.

З наведеного слідує, що задекларована до будівництва площа забудови є фактично збудованою, а відтак обумовлені доводи про ймовірне будівництво другої черги задекларованого до будівництво об'єкта не ґрунтуються на жодних доказах та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав, визначених частиною другою статті 39 -1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", частиною 1 статті 376 ЦК України для визнання зазначеного об'єкту будівництва самочинним будівництвом.

Стосовно ж доводів щодо пропущення прокуратурою строків звернення до суду з даним адміністративним позовом, то як слідує з матеріалів справи про обставини щодо подання зазначених декларацій які містили недостовірні дані прокурор дізнався з листа №6-16/751/14 від 30.12.2014року. До суду із зазначеним позовом прокурор звернувся 12.06.2015року, тобто в межах строків, визначених ст. 99 КАС України.

Згідно абз.2 п. 29 Порядку № 461, що інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Абзацом 3 пункту 29 Порядку № 461 визначено, що інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області скасувати державну реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану за № ЖТ 63 від 08 липня.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Баренка Євгена Олександровича №14515628 від 17 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна НОМЕР_4 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закону - № 1952-IV) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.3 ст. 3 Закону - № 1952-IV, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною 1 статті 4 Закону - № 1952-IV визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно.

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України, згідно зі статями 10, 11 Закону -№ 1952-IV.

Згідно ст.ст.15, 16 Закону-№ 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна (п.1ч.1ст.18 Закону - № 1952-IV).

Згідно ч.1 ст. 19 Закону - № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Пунктом 13 Порядку №461 визначено, що зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Згідно п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року. (далі - Порядок №868), у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає:

- документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку;

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Враховуючи наведені норми права, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що наявність зареєстрованої у встановленому законом порядку органами державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об'єкта до експлуатації є необхідною передумовою та правовою підставою для реєстрації новозбудованого майна як об'єкта речових прав та подальшого оформлення права власності щодо останнього.

Отже, оскільки декларації про готовність об'єкта до експлуатації була зареєстрована у встановленому законом порядку, то рішення державного реєстратора реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Баренка Євгена Олександровича № 14515628 від 17 липня 2014 року щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна № НОМЕР_1 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 відповідало вимогам чинного законодавства.

Тому, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та визнання такого рішення протиправним.

Стосовно ж прийнятого рішення в частині скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Баренка Євгена Олександровича № 14515628 від 17 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна № НОМЕР_1 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, то на момент розгляду справи, як в суді першої так і апеляційної інстанції державна реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована за № ЖТ 63 від 08 липня 2014 року не скасована.

Суд першої інстанції лише прийняв рішення про зобов'язання відповідача скасувати обумовлену державну реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану за № ЖТ 63 від 08 липня 2014 року. Обумовлене рішення суду у названій частині не виконано, реєстрація декларації не скасована.

Пунктом 8 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Згідно з п. 13 Порядку №868 заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Абз. 1 п. 36 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Таким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, серед інших, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, відповідно до пп. 10 п. 37 Порядку реєстрації.

Відтак, іншого порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі і земельні ділянки, чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, не визначено.

Отож, за наявності обставин, щодо скасування документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, заінтересовані особи мають право звернутися до державного реєстратора у встановленому порядку з приводу щодо вчинення відповідної реєстраційної дії.

На момент розгляду даної справи в суді, відсутні правові підстави для скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Баренка Євгена Олександровича № 14515628 від 17 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна № НОМЕР_1 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, оскільки зазначена декларація ще не скасована, а рішення суду про зобов'язання відповідача її скасувати ще не виконане.

Водночас, колегія суддів зазначає, що рішення державного реєстратора реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Баренка Євгена Олександровича № 14515628 від 17 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна № НОМЕР_1 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на момент вчинення такої реєстраційної дії відповідало положенням законодавства. Судом не встановлено обставин з приводу протиправності дій державного реєстратора під час вчиненні такої реєстрації або наявності правових підстав, визначених ч. 1 ст. 24 Закону-№ 1952-IV для відмови у такій державній реєстрації на дату вчинення таких дій.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Баренка Євгена Олександровича №14515628 від 17 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна НОМЕР_4 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу у названій частині слід задовольнити, а рішення суду скасувати прийняттям нового відмову у задоволенні позову.

Водночас, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо представницьких функцій прокуратури висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на таке.

Позовну заяву подано до суду 10.06.2015 року під час дії Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС України, прокурор з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді має право звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, при цьому всі ці дії робить в межах повноважень, визначених законом.

Згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб'єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Отже, з системного аналізу викладених норм слідує, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Згідно позовної заяви прокурор в обґрунтування підстав для представництва в суді посилається на те, що порушення інтересів держави полягає в недотриманні встановленого порядку провадження забудови земель населених пунктів та створення передумов для наступного протиправного відчуження в приватну власність земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" липня 2017 р. скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Баренка Євгена Олександровича №14515628 від 17 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна НОМЕР_4 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Прийняти у зазначеній частині нову постанову, якою відмовити у задоволені позову у цій частині.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Прокурор міста Житомира в інтересах держави вул.Леха Качинського,2,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам: Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції Житомирської області вул. Довженка,64,м.Житомир,10000

Державна архітектурно-будівельна інспекція України бульвар Лесі України,26,м.Київ,01133

Департамент реєстрації Житомирської міської ради майдан С.П. Корольова, 4/2,м.Житомир,10014

4-третій особі: ОСОБА_3 - АДРЕСА_3

Міська громадська організація "Футбольний клуб "Житомир" - вул.В.Бердичівська,39, кв.24,м.Житомир,10008,