Справа № 642/4499/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 р. Справа № 642/4499/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Пянової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 19.10.2017р. по справі № 642/4499/17

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії Холодногірського району виконавчого комітету Харківської міської ради , Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про скасування постанови про адміністративне правопорушення та зобовязання закрити виконавче провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до суду з позовною заявою до Адміністративної комісії Холодногірського району виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - відповідач 1), Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - відповідач 2), в якій, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд скасувати постанову Адміністративної комісії Ленінського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради №27.6 від 14.08.2012 р. про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП; зобовязати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області закрити виконавче провадження №54474854, відкрите за постановою Адміністративної комісії Ленінського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради №27.6 від 14.08.2012 р. про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 19.10.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а також на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 07.12.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що постановою № 27.6 від 14.08.2012 року на ОСОБА_1 за порушення правил санітарного утримання місць загального користування відповідно до вимог ст. 150 КУпАП накладено штраф 51 грн. (а.с. 22).

19.10.2012 року було відкрито виконавче провадження за спірною постановою № 34948010.

Відповідно до листа адміністративної комісії від 17.07.2017 року постанова № 27.6 від 14.08.2012 року направлена на адресу виконавчої служби повторно (а.с.21).

Постановою від 10.08.17 року повторно відкрито виконавче провадження ВП № 54474854 (а.с. 20).

Не погодившись з цими постановами № 27.6 від 14.08.2012 року та від 10.08.17 року про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з позовом, в якому в обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідачами протиправно, необґрунтовано та безпідставно, порушуючи його права та охоронювані законом інтереси, за відсутності жодних доказів провини, було складено вищезазначені постанови.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення № 27.6 від 14.08.2012 року, відповідачем 1 було встановлено, що позивач за адресою свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, захаращив підвал будинку № 2 побутовим та негабаритним сміттям, чим порушив пункти Правил благоустрою території міста Харкова.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП про адміністративні правопорушення, настає в разі порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під'їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об'єктів благоустрою.

В свою чергу, відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Частиною 2 статті 279 КУпАП передбачено, що головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Отже, вищезазначені норми законодавства зобов'язують уповноважені на те органи і посадові особи повідомляти особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, про день розгляду справи.

В свою чергу, матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивача було повідомлено, у встановленому ст. 277-2 КУпАП порядку, про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2017 року по цій справі зобов'язано Адміністративну комісію Холодногірського району виконавчого комітету Харківської міської ради надати протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2012 року щодо ОСОБА_1 з доказами вручення позивачу; повідомлення, з доказами отримання, позивача про дату, час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем 1 всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, не надано жодних доказів повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, як і не надано самого протоколу з доказами вручення позивачу.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів того, що саме позивачем вчинено вищезазначене адміністративне правопорушення, відповідних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачами не надано.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача 1 на відповідність критеріям, зазначених в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова № 27.6 від 14.08.2012 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн. за ст. 150 КУпАП прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, а отже є безпідставною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області закрити виконавче провадження №54474854, відкрите за постановою Адміністративної комісії Ленінського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради №27.6 від 14.08.2012 р. про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП, колегія суддів зауважує, що відповідно до чинного законодавства України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналізуючи положення Закону України Про виконавче провадження, саме орган державної виконавчої служби наділений певними правами та повноваженнями, відповідно до яких неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняє виконавчі дії по виконанню рішень суду, це є виключною компетенцією державного органу, а суд не має права підміняти собою державний орган.

Отже, задовольнивши позовні вимоги в частині закриття виконавчого провадження №54474854, судом буде здійснено втручання у дискреційні повноваження органу державної виконавчої служби, як суб'єкта владних повноважень.

Як свідчать матеріали справи, позивач з вимогою про скасування постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 54474854 до суду першої інстанції не звертався.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 19.10.2017р. по справі № 642/4499/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Адміністративної комісії Ленінського району виконавчого комітету Харківської міської ради № 27.6 від 14.08.2012 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 на підставі ст. 150 КУпАП.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 12.12.2017 р.