Справа № 814/2322/17
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року Справа № 814/2322/17

м. Миколаїв

12:45

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова О.М.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Дмитрієва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:ОСОБА_3, АДРЕСА_1, 65091
до відповідача:Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області, провул.Транспортний, 1А/1, м. Миколаїв, 54020
про:визнання протиправною відмови; зобов'язання утриматися від вчинення певної дії,
ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

1. Визнати протиправною відмову Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області (надалі - Сервісний центр або відповідач) у перереєстрації автомобіля марки "Nissan Almera", номер кузову НОМЕР_1 (надалі - автомобіль) з підстав наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна записів про реєстрацію приватних обтяжень на автомобіль.

2. Зобов'язати Сервісний центр утриматись від здійснення перешкод у перереєстрації автомобіля.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказала, що вона набула право власності на автомобіль за відплатним договором до реєстрації відповідних обтяжень, тобто є добросовісним набувачем, який набув право власності на рухоме майно без обтяжень, тому відмова Сервісного центру у перереєстрації автомобіля не узгоджується з вимогами Закону України від 18.11.2003 № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідач подав письмові заперечення проти адміністративного позову (арк. спр. 26-27), в яких вказав, що позивачу було відмовлено у перереєстрації автомобіля у відповідності до вимог Закону України від 30.06.1993 № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» (надалі - Закон) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобі та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.2009 № 1388 (надалі - Порядок).

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (арк. спр. 10), з 30.08.2013 ОСОБА_3 є власником автомобіля.

Маючи намір продати автомобіль, ОСОБА_3 звернулася до Сервісного центру із заявою про його перереєстрацію.

Листом від 04.10.2017 № 31/14-Т-25 відповідач повідомив позивача про неможливість здійснення перереєстрації/зняття з обліку, оскільки автомобіль як об'єкт обтяжений був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а дозвіл обтяжувача відсутній (арк. спр. 11).

Відповідно до витягу від 07.10.1017 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна:

10.10.2013 приватний нотаріус Падалка Р.О. зареєстрував приватне обтяження - заставу автомобіля. Підстава обтяження - договір застави від 26.09.2006, обтяжувач - ПАТ «Дельта Банк», боржник - ОСОБА_6, термін дії обтяження - 10.10.2018, відчуження - за погодженням з обтяжувачем;

26.10.2013 приватний нотаріус Ковальчук С.П. зареєстрував приватне обтяження - заставу автомобіля. Підстава обтяження - договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, обтяжувач - ПАТ «Дельта Банк», боржник - ОСОБА_6, термін дії обтяження - 26.10.2018, відчуження - за погодженням з обтяжувачем (арк. спр. 12-13).

На думку позивача, відповідач мав врахувати те, що в момент набуття позивачем права власності на автомобіль (30.08.2013) обтяження не були зареєстровані.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Як вказано у частині другій статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 4 Закону, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України (частина четверта статті 34 Закону).

Згідно з абзацом 13 статті 4 Закону, визначення порядку здійснення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів належить до компетенції Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 33 Порядку, у разі зміни власника транспортного засобу відбувається його перереєстрація, а пунктом 41 Порядку встановлено, що перереєстрація на нового власника транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, здійснюється за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.

Оскільки, як вказано вище, позивач не надав відповідачу письмову згоду обтяжувача на перереєстрацію транспортного засобу в зв'язку з його відчуженням, суд дійшов висновку про помилковість тверджень позивача про протиправність дій відповідача і, відповідно, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд зазначає, що до компетенції відповідача не належить оцінка законності та обґрунтованості державної реєстрації обтяжень рухомого майна.

Якщо позивач вважає, що реєстрація була незаконною, такою, що порушує його право власності, він вправі звернутися з відповідним позовом до особи, яка це право порушила.

Керуючись статтями 11, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Птичкіна

Постанова оформлена у відповідності до статті160 КАС України

та підписана суддею 11 грудня 2017 року