Справа № 450/729/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10726/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.,

за участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Красневича Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (далі - Галицьке ОУПФУ) на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 червня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького ОУПФУ про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Галицького ОУПФУ щодо невиплати компенсації від втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасно виплачено пенсію за період з липня 2011 року по 01 червня 2017 року у розмірі 6 718,42 грн.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.06.2017 позов було задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, Галицьке ОУПФУ подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що законодавець передбачає виплату компенсації у випадку невиплати пенсії, яка була нарахована, але не була отримана з вини Управління. В даному випадку, мова йде про доплату, яка нарахована на виконання постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.06.2012, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 та носить разовий характер. Судом також не взято до уваги, що доплату на виконання вказаних судових рішень було нараховано у червні 2015 року та виплачено у липні 2015 року, тобто без порушення строків виплати. Крім того, суд не вправі приймати рішення про стягнення компенсації за несвоєчасну виплачену пенсію в сумі 6 718,42 грн, оскільки сума компенсації була розрахована виключно позивачем та не носить офіційного характеру. Також, зазначає, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою порушено норми процесуального права, зокрема положення статті 99 КАС України. Тому просить скасувати постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.06.2017 та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Красневича Ю.Б., який підтримав апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інтонації без змін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.06.2012 по справі № 2-а-1316/863/11, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.03.2016, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії УПФУ у Пустомитівському районі Львівської області та зобов'язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи державного службовця періоди його роботи на посадах державного службовця в органах управління ветеринарною службою району з 29.11.1977 по 28.02.1994.

На виконання постанови суду відповідачем нараховано різницю в пенсії за період з липня 2011 року по червень 2017 в сумі 8 783,55 грн, які виплачені позивачу у липні 2017 року.

06.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ у Пустомитівському районі Львівської області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з врахуванням індексу інфляції та виплатити компенсацію за несвоєчасну її виплату з липня 2011 року по березень 2017 року в сумі 6 392,90 грн.

Листом №2997/02-15 від 10.03.2017 відповідач повідомив ОСОБА_1, що порушення строків виплати пенсії відсутнє у зв'язку з чим відсутні підстави для нарахування компенсації.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що нарахована пенсія виплачена позивачу з порушенням встановлених строків, а відмова відповідача у компенсації несвоєчасно одержаної пенсії не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, проте, вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання стягнення такої компенсації, допустив порушення норм матеріального права, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно статті 2 цього Закону, така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ст.4 Закону № 2050-III, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Як передбачено ст.6 цього Закону, компенсацію виплачують, в тому числі, за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Отже посилання відповідача про відсутність коштів для сплати компенсації є безпідставним.

Пунктом першим Порядку № 159 визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до п. 3 Порядку, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру : пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.46 Закону № 1058-IV, ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Вказаний висновок узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 24.10.2011 по справі № 6-38цс-11, від 18.11.2014 по справі № 21-518а14, від 11.07.2017 по справі № 21-2003а16.

Як убачається із матеріалів справи, нарахування та виплата позивачу відповідного доходу відбулись на виконання судових рішень, якими було вирішено спір стосовно перерахунку його пенсії.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування та виплатити компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати вказаної частини пенсії за період її невиплати є обґрунтованими.

Доводи апелянта в частині можливості компенсації за умови нарахування допомоги без її виплати, колегія суддів вважає помилковими, оскільки Верховний Суд України у своїй постанові від 07.11.2012 по справі № 6-131цс12, усуваючи розбіжності у застосуванні норм права, які містяться в Законі України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, зазначив, що основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення.

Згідно п.п.5, 7 Порядку № 159, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме : власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» є нормативно-правовим актом спеціальної дії, що регулює порядок та підстави компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати та встановлює інші правила виплати компенсації, зокрема відсутність вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість зі сплати пенсії, нарахованої Галицьким ОУПФУ за період з 22.07.2011 по 17.06.2015 у сумі 8 783,55 грн, була виплачена позивачу лише у липні 2015 року. При цьому, під час виплати заборгованості відповідачем не вирішено питання щодо компенсації втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням встановлених строків їх виплати. Дана обставина підтверджується завіреною судом копією розпорядження № 165924 від 17.06.2015.

Враховуючи те, що нараховані та виплачені суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем з вини відповідача, колегія суддів приходить до висновку про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 22.07.2011 по 17.06.2015.

Аналізуючи наведені вище норми, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача про відмову нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини його доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії є протиправними та з метою захисту його прав, свобод та інтересів слід зобов'язати Галицьке ОУПФУ нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за вказаний вище період.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що суд не вправі визначати конкретні суми компенсації від втрати частини грошових доходів, які слід виплатити позивачу, як це вказано у позовній заяві, оскільки відповідно до законодавства обчислення таких сум, належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд не повноважний самостійно здійснювати обчислення таких сум, а лише вправі зобов'язати відповідача провести нарахування та їх виплати.

Доводів апеляційної скарги стосовно пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів не приймає, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що дізнавшись про порушення своїх прав з відповіді УПФУ у Пустомитівському районі Львівської області від 10.03.2017, позивач звернувся до суду з позовом 13.03.2017. З цього слідує, що строк, встановлений ч.2 ст.99 КАС України, позивачем не було пропущено.

Згідно ст.202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення заявленого позову, з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова задовольнити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 червня 2017 року по справі № 450/729/17 скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації від втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 22 липня 2011 року по 17 червня 2015 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року.

У задоволенні решти позовних з вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський
Повний текст постанови складено 11.12.2017.