Справа № 820/3815/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

05 грудня 2017 р. справа № 820/3815/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є.,

представника позивача - Горло М.В.,

представника відповідача - Шульга В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профхім" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Профхім», у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги 1) про скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 18.08.2017 р. №, від 18.08.2017р. №, а також 2) про визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області з приводу виявлення порушень у дотриманні законодавства стосовно наявності ліцензій у частині відпуску прекурсорів підприємствам та фізичним особам на суму 1.395.808,00грн. з податком на додану вартість.

В судовому засідання представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірні рішення суб'єкта владних повноважень ґрунтуються на помилкових судженнях, а припущення контролюючого органу про вчинення платником податкових правопорушень спростовуються обставинами фактичної дійсності та матеріалами, наданими позивачем до матеріалів справи на підтвердження своєї правової позиції. Позивач також стверджував, що проведені господарські операції були зумовлені потребами реальної діяльності, відбулись у дійсності, мали спрямування на реальне настання правових наслідків, підтверджені необхідним обсягом первинних та суміжних документів, розрахунки по оплаті виконані, що свідчить про виконання господарських зобов'язань сторонами правочинів та спричинило настання змін у складі та структурі активів учасників господарських операцій. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що платником вчинено порушення п.п.44.1 ст. 44, п.п.134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України у взаємовідносинах з контрагентами ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Герафак». Крім того, платником вчинено порушення п. 187.1 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України у взаємовідносинах з ТОВ «Герафак», за рахунок несправляння ПДВ у господарських операціях з продажу стороннім особам отриманого від ТОВ «Герафак» товару.

Підчас перевірки також встановлено порушення ТОВ «Профхім» ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95 - ВР - щодо здійснення діяльності з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Таблиць ІІ і ІІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та прекурсорів включених до Таблиці ІV суб'єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності. Підприємством за перевіряємий період було реалізовано прекурсори, включені до списку 2 Таблиці ІV вищевказаного переліку суб'єктам, які не мають ліцензію на право провадження господарської діяльності, пов'язаної з обігом зазначених прекурсорів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи і вимоги заперечень проти позову, просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що відносно позивача контролюючим органом - ГУ ДФС у Харківській області було проведено документальну планову виїзну перевірку податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 2017, валютного законодавства - за період з 01.01.2015 по 31.03.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.03.2017 та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи ДФС.

Результати проведеної перевірки оформлені актом №8410/20-40-14-01-08/32134121 від 26.07.2017р.

У даному акті відображені судження контролюючого органу про вчинення платником податків низки податкових правопорушень, а саме: 1) п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України за рахунок 1-1) неправомірного врахування при обчисленні податку на прибуток складених ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 первинних документів у господарських операціях з надання бухгалтерських послуг, оскільки ці документи є неналежними за визначеними законом реквізитами в частині змісту господарської операції, обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції, тобто не здатні підтвердити реальність самої господарської операції, 1-2) неврахування при обчисленні податку на прибуток прийнятого на відповідальне зберігання від ТОВ «Герафак» товару вартістю 1.929.484,66грн., повернення якого власнику не підтверджено належно складеними товарно-транспортними накладними, а відтак, який слід кваліфікувати як проданий стороннім особам самим платником; 2) п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України за рахунок несправляння ПДВ у господарських операціях з продажу стороннім особам отриманого від ТОВ «Герафак» (у якості поклажодавця) на відповідальне зберігання товару - соди каустичної, повернення якого поклажодавцю не підтверджено належно оформленими товарно-транспортними накладними.

Окрім того, акт №8410/20-40-14-01-08/32134121 від 26.07.2017р. містить судження контролюючого органу про вчинення платником порушення ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» за рахунок здійснення операцій з реалізації прекурсорів, включених до списку 2 таблиці ІV переліку суб'єктам підприємницької діяльності, які не мають ліцензію на право провадження господарської діяльності, пов'язаної з обігом зазначених прекурсорів: ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (ЄДРПОУ 191773), ПАТ «Харківський завод штампів та пресформ» (ЄДРПОУ 223272), ПАТ «Харківський жировий комбінат» (ЄДРПОУ 333612), ТОВ «Краснолиманський комбікормовий завод» (ЄДРПОУ 688060), ТОВ «Блиск» (), ДУ « Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії», (ЄДРПОУ 209740), ПАТ ФІРМА «ХАРКІВХІМ» (ЄДРПОУ 1883059) та Українсько-Болгарське ТОВ «ПІРАНА» (). Крім того, підприємством за перевіряємий період відбувалась реалізація товарно-матеріальних цінностей (прекурсорів) на адресу фізичних осіб, які також не мають ліцензії на право провадження господарської діяльності, пов'язаної з обігом зазначених прекурсорів.

З посиланням на згаданий акт відповідач прийняв податкове повідомлення рішення від 18.08.2017 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальному розмірі 648.783,75грн. (основний платіж - 536.307,00грн., штраф - 112.476,75грн.), а також податкове повідомлення рішення від 18.08.2017р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 482.496,25грн. (основний платіж - 385.997,00грн., штраф - 96.499,25грн.).

Як з'ясовано судом, в основу спірних рішень суб'єктом владних повноважень покладені фактичні судження про: 1) по ФОП ОСОБА_3 - отримання бухгалтерських послуг за договором, проте підписання усієї податкової звітності за вказані в акті періоди головним бухгалтером (особа відповідальна за ведення бухгалтерського обліку) ОСОБА_6 та відсутність в наданих до перевірки актах приймання-передачі наданих послуг інформації щодо обсягу та одиниці виміру господарських операцій між позивачем та зазначеним контрагентом; 2) по ФОП ОСОБА_4 - ненадання до перевірки звітів про виконання послуг або інших документів на підтвердження фактичного надання (виконання) послуг, відсутність в наданих до перевірки актах приймання-передачі наданих послуг інформації щодо обсягу та одиниці виміру господарських операцій між позивачем та зазначеним контрагентом; 3) по ТОВ «Герафак» - неналежне оформлення товарно-транспортних накладних (відсутні печатки та підписи ТОВ «Герафак», або інших суб'єктів господарювання щодо отримання товарно-матеріальних цінностей, які зберігалося на підприємстві ТОВ «Профхім»; відображення зазначених товарно-матеріальних цінностей в первинних документах по Дт та Кт рахунку 28 «Товари» та відсутність відображення зазначених товарно-матеріальних цінностей в залишках на за балансовому рахунку станом на 31.12.16.

Жодних інших фактичних мотивів Головним управлінням ДФС у Харківській області в основу спірних рішень не покладено.

Перевіряючи відповідність закону, зокрема, і ч.3 ст.2 КАС України, юридичних та фактичних мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, суд зазначає, що правовідносини з приводу справляння податку на прибуток та справляння податку на додану вартість з 01.01.2011р. унормовані приписами розділу ІІІ Податкового кодексу України та приписами розділу V Податкового кодексу України відповідно.

Аналізуючи положення норм Розділу ІІІ Податкового кодексу України, в кореспонденції з приписами ст.44 Податкового кодексу України, ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України, суд доходить висновку, що платник податків має право на збільшення витрат з податку на прибуток у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента первинного документа без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обов'язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб'єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на збільшення витрат (що, в залежності від виду понесених видатків, співпадає або з подією отримання доходу, або з подією понесення витрат).

Аналізуючи положення норм розділу V Податкового кодексу України, в кореспонденції з приписами ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України суд доходить висновку, що платник податків може правомірно реалізувати право на формування податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента первинних документів (в тому числі і податкової накладної) без дефекту форми, змісту (тобто відворення всіх обов'язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб'єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на податковий кредит; 5) реєстрації контрагентом податкової накладної в Реєстрі податкових накладних або подання скарги на постачальника.

З наявних у справі документів, які на вимогу суду були надані представником позивача, вбачається наступне. Між ТОВ «Профхім» (замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (виконавець) укладено договір №0104-У від 03.01.12, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику за оплату бухгалтерські послуги а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Згідно з досягнутими у межах цього договору домовленостями, виконавець зобов'язався надавати бухгалтерські послуги, а саме: послуги з ведення бухгалтерського та податкового обліку, із подання фінансової та податкової звітності, із закриття податкового періоду та визначення фінансових результатів по балансових рахунках, з інформаційно-консультаційного обслуговування, із представництва інтересів платника у зносинах з третіми особами. Перелік послуг, ціна, строки виконання робіт вказуються в додаткових угодах, які є невід'ємною частиною договору і складаються й підписуються на кожний вид послуги. Послуги вважаються зробленими після підписання акту прийому-здачі послуг замовником або його вповноваженим представником. Вартість робіт за договором визначена п. 3.1 договору та становить 300.000,00 грн (триста тисяч грн.. 00 коп.) на рік, з розрахунку 25.000, 00 грн. щомісячно. Замовник здійснює оплату за виконану роботу на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 10 днів з моменту підписання акту прийому здачі Послуг. Вартість послуг може бути збільшена за погодженням сторін при підписанні Акта виконаних робіт залежно від обсягу виконаних робіт і наданих послуг. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання несе сторона, що порушила умови договору. Порушенням умов Договору є невиконання або неналежне виконання умов цього договору.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 04.08.2014 року змінено п. 3.1: вартість робіт становить 360000,00 грн. (триста шістдесят тисяч грн..00 коп) на рік із розрахунку 30.000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 03.01.2017 року продовжено строк дії договору № 0104-У від 03.01.2012 на колишніх умовах на строк до 31.12.2020 року.

Відповідно до актів виконаних робіт № 1 від 31.01.2015, №2 від 28.02.1015, №3 від 31.03.2015, №4 від 30.04.2015, №5 від 31.05.2015, №6 від 30.06.2015, №7 від 31.07.2015, № 8 від 31.08.2015, №9 від 30.09.2015, № 10 від 31.10.2015, № 11 від 30.11.2015, № 12 від 31.12.2015, № 1 від 31.01.2016, №2 від 29.02.1016, №3 від 31.03.2016, №4 від 30.04.2016, №5 від 31.05.2016, №6 від 30.06.2016, №7 від 31.07.2016, № 8 від 31.08.2016, №9 від 30.09.2016, № 10 від 31.10.2016, № 11 від 30.11.2016, № 12 від 31.12.2016, № 1 від 31.01.2017, №2 від 28.02.1017, №3 від 31.03.2017 та звітів про виконану роботу до зазначених актів, позивач протягом періоду діяльності, що є предметом перевірки у спірних правовідносинах, прийняв від виконавця бухгалтерські послуги на загальну суму 810.000,00грн. (сума платежу у межах місяця складала сталу величину у розмірі - 30.000,00грн.). Обсяг господарських операцій визначений відповідними звітами та є незмінним протягом перевіряємого періоду. Одиницею виміру в актах приймання-здачі робіт визначено українську гривню.

Як з'ясовано судом в ході розгляду справи потреба в укладанні даного правочинну була обумовлена відсутністю бухгалтера у штаті підприємства.

До матеріалів справи позивачем надано Довідку № 08.15.17/1 від 15.08.17 за підписом керівника підприємства, про відсутність на підприємстві посади головного бухгалтера та наказу керівника ТОВ «Профхім» №01/03/12-1 «Про організацію бухгалтерського обліку й облікову політику підприємства» від 10.01.2012 року.

Наказом керівника ТОВ «Профхім» №01/03/12-1 «Про організацію бухгалтерського обліку й облікову політику підприємства» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку покладено на керівника підприємства. Крім того, визначено, що в зв'язку з відсутністю посади головного бухгалтера, право другого підпису покласти на фінансового директора у фінансовій та іншій звітності, органів статистики. Право підпису первинних та інших документів покладається на генерального та фінансового директора.

З зазначеного наказу також вбачається, що забезпечення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах доручається ФОП ОСОБА_3 за договором на бухгалтерське обслуговування підприємства №0101-У від 03.01.2012 року. Контроль за виконанням наказу покладено на фінансового директора підприємства.

Зобов'язання з оплати послуг були виконані позивачем в повному обсязі. Факт оплати визнаний відповідачем в судовому засіданні.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що податкову звітність, яка надавалася позивачем до Східної ОДПІ м. Харкова підписував головний бухгалтер підприємства ОСОБА_6, що нібито підтверджує відсутність в підприємства необхідності звертатися за наданням бухгалтерських послуг до інших осіб. Оскільки зазначені твердження спростовуються довідкою підприємства про відсутність посади головного бухгалтера та наказом керівника підприємства, відповідно до якого, в зв'язку з відсутністю посади головного бухгалтера, право другого підпису покладається на фінансового директора у фінансовій та іншій звітності, органів статистики, право підпису первинних та інших документів покладається на генерального та фінансового директора.

Як вбачається з матеріалів справи, фінансовим директором ТОВ «Профхім» у період, що перевірявся відповідачем був ОСОБА_6

З наявних у справі документів вбачається, що між позивачем, ТОВ «Профхім» ( в якості замовника) та ФОП ОСОБА_4 (в якості виконавця) було укладено договір №0301-У від 03.01.2012р.

Згідно з досягнутими у межах цього договору домовленостями виконавець зобов'язався надавати послуги: з аналізу фінансових результатів підприємства, консультаційні послуги, маркетингові послуги, рекламні послуги, інші інформаційні послуги. Перелік послуг, ціна, строки виконання робіт вказуються в додаткових угодах, які є невід'ємною частиною договору і складаються й підписуються на кожний вид послуги. Послуги вважаються зробленими після підписання акту прийому-здачі послуг замовником або його вповноваженим представником. Вартість робіт за договором визначена п. 3.1 договору та становить 300.000,00 грн (триста тисяч грн.. 00 коп.) на рік, з розрахунку 25.000, 00 грн. щомісячно. Замовник здійснює оплату за пророблену роботу на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 10 днів з моменту підписання акту прийому здачі Послуг. Вартість послуг може бути збільшена за погодженням сторін при підписанні Акта виконаних робіт залежно від обсягу виконаних робіт і наданих послуг. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання несе сторона, що порушила умови договору. Порушенням умов договору є невиконання або неналежне виконання умов цього договору.

До зазначеного договору про надання послуг між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладено наступні додаткові угоди.

Відповідно до умов додаткової угоди № 9 від 02.01.2015 року продовжено строк дії договору № 0301-У від 03.01.2012 на колишніх умовах на строк до 31.12.2016 року

Відповідно до додаткових угод №10 від 03.08.2015, №, №11 від 01.09.2015, № 12 від 01.04.2016, №13 від 03.10.2016 року виконавець зобов'язується надати Замовнику послуги, об'єктом яких є порівняльний аналіз фінансових показників підприємства відповідно за 1,2,3 та 4 квартали 2014 та 2015 років. Вартість робіт за кожною з додаткових угод становить 60.000,00 грн (шістдесят тисяч грн.. 00 коп.), без ПДВ. Строк виконання робіт за кожною угодою - 125 днів з моменту підписання відповідної Додаткової угоди. Результати дослідження надаються в письмовому вигляді.

Відповідно до умов додаткової угоди №14 від 03.01.2017 року продовжено строк дії договору № 0301-У від 03.01.2012 на колишніх умовах на строк до 31.12.2020 року

Потреба в укладанні даного правочину зумовлена відсутністю у штаті підприємства маркетолога.

Відповідно до актів виконаних робіт № 10/30/15-1 від 30.10.15 р., № 11/30/15-1 від 30.11.15, № 07/01/16-1 від 01.07.16 р., № 11/30/16-1 від 30.11.16 позивач протягом періоду діяльності, що є предметом перевірки у спірних правовідносинах, прийняв від виконавця послуги - Порвіняльний аналіз фінансових показників підприємства за 1,2,3 та 4 квартали 2014 та 2015 років відповідно на загальну суму 240.000,00грн. без ПДВ.

Зобов'язання з оплати послуг були виконані позивачем в повному обсязі. Факт оплати визнаний відповідачем в судовому засіданні.

Доцільність отриманих послуг від спеціаліста маркетолога ФОП ОСОБА_4 підтверджується інформаційно-аналітичної запискою (а.с.66-72)

Посилання відповідача на те, що в первинних документах щодо відносин з контрагентами ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 відсутні зазначення обсягу та одиниці виміру господарської операції, також спростовуються наданими до суду актами приймання-здачі робіт та звітами про виконання робіт.

Оцінивши зазначені правочини за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що ці правочини були укладені між правоздатними і дієздатними юридичною особою та фізичною особою-підприємцем, за формою та змістом спірні правочини не суперечать закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному (господарському) обороті.

Судом не вбачається підстав для невизнання наданих позивачем договорів, актів приймання передачі та звітів про виконання первинними документами, у розумінні ст. 44 Податкового кодексу України.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивні інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідченні вказаними документами.

Таким чином, перелічені договори та акти приймання-здачі робіт, звіти про виконану роботу визнаються судом належними та допустимими доказами наявності між позивачем та контрагентом факту вчинення правочинів в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України.

Крім того, суду зазначає, що аналогічні правовідносини між ТОВ «Профхім» та ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 за іншій період господарської діяльності були предметом дослідження в адміністративній справі № 820/10741/15, за результати розгляду якої постановою Харківського окружного адміністративного суду, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду та Ухвалою Вищого адміністративного суду України підтверджена реальність даних господарських операцій.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Герафак»

За матеріалами справи судом встановлено, що між позивачем, ТОВ «Профхім» (у якості зберігача) та ТОВ «Герафак» (в якості поклажедавця) було укладено договір відповідального зберігання №07122015 від 07.12.2015р.

Згідно з умовами цього договору позивач взяв на себе зобов'язання зберігати належне поклажедавцеві майно (хімічну продукцію). Докладний перелік майна, що передається на зберігання, його кількість і оцінка (вартість) мають бути визначені в складських документах, що видаються Зберігачем Поклажодавцеві після передачі майна на зберігання та/або у накладних на зберігання. Винагорода Зберігачеві становить 200,00 грн. (з ПДВ) щомісячно та виплачується згідно виставленого рахунку протягом трьох банківських днів. Підтвердженням надання вищезазначених послуг є акт виконаних робіт, підписаний обома сторонами.

Місцем зберігання визначено адресу: місто Харків, вул. Біологічна, буд.17, строк зберігання згідно договору має визначатися додатковими домовленостями.

Як з'ясовано судом, позивачем від поклажедателя у спірних правовідносинах одержано для зберігання загалом 154 т. соди каустичної та соди каустичної чешуя балансовою вартістю 1.929.484,66грн.

Обставини фізичної кількості товару та його вартісних показників сторонами у ході розгляду справи не заперечуються, визнаються, а тому судом окремо не досліджуються.

За твердженням контролюючого органу цей товар позивач поклажедавцю не повернув, а, натомість, реалізував його третій сторонній організації, бо до перевірки не подано документів, а саме: товарно-транспортних накладних про перевезення соди до міста Одеса, де знаходиться поклажедавець.

З цього приводу суд зазначає, що за визначенням п.14.1.191 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У господарському обороті замість договору купівлі-продажу законодавцем передбачено використання договору поставки, у межах якого згідно з ч.1 ст.265 Господарського кодексу України одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

З положень наведених норм закону чітко і однозначно випливає, що визначальною юридичною обставиною для кваліфікації діяння як постачання товарів (продажу товару, поставки товару) є встановлення та ідентифікація особи покупця.

Проте, у спірних правовідносинах контролюючий орган навіть не намагався встановити особу, якій, на його думку, позивач реалізував отриману на зберігання соду.

Замість цього, контролюючий орган вдався до дій на власний розсуд, за самотужки визначеною процедурою та поза межами діючих актів законодавства, кваліфікувавши відсутність окремих реквізитів ТТН, як доказ продажу належного поклажедавцеві товару третій сторонній особі.

Такий порядок дій контролюючого органу прямо суперечить закону.

Окрім того, навіть такий порядок дій контролюючого органу не враховує тієї обставини, що за договором зберігання позивач не набув права власності на соду, а відтак, і не міг провести відчуження даного права іншим особам.

Право власності на соду залишилось за поклажедавцем, а тому фізична відсутність товару може створити правові наслідки виключно для цієї особи, а не для позивача по справі.

За таких обставин, суд вважає судження контролюючого органу про вчинення платником податків за даним епізодом податкового правопорушення у вигляді недодержання вимог п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України хибними.

Відсутність факту постачання товару за даним епізодом за приписами ст.185 ст.185 Податкового кодексу України зумовлює відсутність об'єкту оподаткування ПДВ.

Так, згідно з п. 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Таким чином, суд повторює, що неподання контролюючим органом у ході розгляду справи належних та допустимих у розумінні ст.70 КАС України доказів реалізації одержаного від ТОВ «Герафак» на зберігання товару - соди іншим третім стороннім особам, спричиняє відсутність об'єкту справляння ПДВ та відсутність обов'язку ТОВ «Профхім» нарахувати та сплачувати ПДВ у даному випадку.

По епізоду обігу прекурсорів

За матеріалами справи судом встановлено, що згідно з актом перевірки від 26.07.2017 контролюючий орган кваліфікував діяльність платника в цій частині як протиправну, бо на його думку за перевіряємий період ТОВ «Профхім» було реалізовано прекурсори списку 2 Таблиці IV «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» , затверджений постановою КМУ №770 від 06.05.2000 р. (надалі Переліку) підприємствам, які не мають ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності.

Документами, приєднаними до справи, підтверджено, що позивач, ТОВ «Профхім» дійсно постачав у спірних правовідносинах прекурсори списку 2 Таблиці IV Переліку на адресу підприємств: ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат»(ЄДРПОУ 191773), ПАТ «Харківський завод штампів та пресформ» (ЄДРПОУ 223272), ПАТ «Харківський жировий комбінат» (ЄДРПОУ 333612), ТОВ «Краснолиманський комбікормовий завод» (ЄДРПОУ 688060), ТОВ «Блиск» ().

Витребувані судом на виконання вимог ст.11 КАС України та приєднані до справи копії ліцензій засвідчують, що на час відвантаження вказаним підприємствам прекурсорів списку 2 Таблиці IV Переліку ліцензії були дійсні.

Як з'ясовано судом, по закінченню дії ліцензій прекурсори на адресу цих підприємств не відпускалися, окрім ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (ЄДРПОУ 191773).

Стосовно відпуску прекурсорів списку 2 таблиці IV Переліку на адресу ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (ЄДРПОУ 191773) судом встановлено, що строк дії ліцензії ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (ЄДРПОУ 191773) № 580517 від 14.04.2011р. сплив 28.02.2016 року, а дата останнього відвантаження позивачем прекурсорів зазначеному контрагенту - 30.01.2017 року.

Однак, як вбачається з листа Державної служби України з контролю за наркотиками за №2-28/04 від 19.01.2016 р. на адресу ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (який долучено до матеріалів справи) відповідно до ст.5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII ліцензії та документи дозвільного характеру, видані суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, строк дії яких закінчився у період її проведення, вважаються такими, що продовжили свою дію на період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до розпорядження КМ України від 2.12.2015 р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» - м. Часів Яр, Донецької області включено до переліку населених пунктів (пп.3 п.1 Переліку), на території яких здійснюється антитерористична операція.

Отже, порушень закону з боку позивача у зносинах з цими платниками податків не допускалось.

Стосовно судження контролюючого органу про вчинення позивачем порушень закону при реалізації прекурсорів фізичним особам, суд зазначає, що законодавство не містить будь-яких обмежень щодо здійснення подібних операцій.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Профхім" звернулося до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками ( яка видає суб'єктам господарювання ліцензії, здійснює контроль за дотриманням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, та приймає в установленому прядку рішення про анулювання ліцензій на продовження господарської діяльності пов'язаної з обігом прекурсорів), з проханням надати роз'яснення щодо реалізації прекурсорів списку 2 таблиці Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, фізичним особам, які не є суб'єктами господарювання (а.с. 63 т.2 ).

Державна служба України з лікарських засобів та контролю за наркотиками за результати розгляду вказаних листів ТОВ "Профхім", повідомила листом від 24.07.2017р., що заборони чи обмежень щодо реалізації (відпуску) прекурсорів списку 2 таблиці Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, фізичним особам, які не є суб'єктами господарювання не передбачено (а.с. 61 т.2).

Доказів на спростування даного висновку відповідачем до суду не надано.

Відтак, посилання відповідача на неправомірність зазначених дій з боку позивача є лише припущеннями.

Стосовно реалізації продукції ТОВ «Завод «Березівські мінеральні води» (ЄДРПОУ 383030), ДУ « Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії», (ЄДРПОУ 209740), ПАТ ФІРМА «ХАРКІВХІМ» (ЄДРПОУ 1883059) та Українсько-Болгарське ТОВ «ПІРАНА» (), на адресу яких ТОВ «Профхім» відпускало водні розчини кислот, а саме: кислоту соляну «тех» (13 % основної речовини), суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.2011р. "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 і від 10 жовтня 2007 р. № 1203№, до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів було внесено зміни, а саме: "Речовини, що містять не менш як 45 відсотків таких прекурсорів, як сірчана кислота, та 15 відсотків таких прекурсорів, як соляна кислота, підлягають тим же заходам контролю, що і прекурсори. У Постанові КМУ № 770 від 06.05.2000 року це вказано у Примітках до Списку 2 таблиці IV

Позивачем у відносинах з вище вказаними підприємствами відвантажувалась соляна кислота з вмістом основної речовини 13%.

Отже, даний розчин кислоти соляної, в розумінні положень Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 року не є прекурсором і тому не підлягає заходам контролю.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що дії контролюючого органу з приводу кваліфікації обставин обігу наркотичних речовин та прекурсорів є неправомірними (оскільки виходять поза межі компетенції органів доходів і зборів), і необґрунтованими (оскільки не відповідають фактичним обставинам спірних правовідносин).

Проте, оскільки вказані дії втілені лише в акті перевірки, то ці дії не створили жодних правових наслідків, що, зумовлює відсутність об'єкту судового захисту у даному випадку.

Тому, суд відмовляє в задоволенні вимог, щодо визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області з приводу виявлення порушень у дотриманні законодавства стосовно наявності ліцензій у частині відпуску прекурсорів підприємствам та фізичним особам на суму 1.395.808,00грн. з податком на додану вартість.

Оскільки судовим розглядом встановлено факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то суд доходить до висновку про визнання спірних рішень протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст.94 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 129 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Профхім" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 18.08.2017 року №, №.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профхім" (, 61030, м.Харків, вул.Біологічна,17) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 16.969,21 грн. (шістнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять грн. 21 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 11.12.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.