Справа № 804/5469/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 р. Справа № 804/5469/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Компанії "Проміла Ентерпрайзис лімітед" (PROMILA ENTERPRISES LIMITED)" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Пальміра", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНД-С" про визнання дій протиправними та скасування наказу
Компанія "Проміла Ентерпрайзис лімітед" (PROMILA ENTERPRISES LIMITED)" звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Пальміра", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНД-С" в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:
- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів, а саме щодо правочинів (договорів): договір застави майнових прав №01-1638/Т/3 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_7, договір застави майнових прав №01-1638/Т/4 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_8, договір застави майнових прав №01-1638/Т/5 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_8, договір застави майнових прав №01-1638/Т/6 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_9, договір застави майнових прав №01-1638/Т/7 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_10, договір застави майнових прав №01-1638/Т/8 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_11, договір застави майнових прав №01-1638/Н/3 від 29.07.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та Компанією Проміла Ентерпрайзис лімітед із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов кредитного договору № 01-1638/Н від 20.12.2013р., укладеного між ПАТ Актабанк та ТОВ ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА.
- визнати протиправним та скасувати Наказ Щодо заходів, пов'язаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів №53 від 27.07.2017р. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно отриманих третіми особами повідомлень, відповідач визнав нікчемними правочинами договори: договір застави майнових прав №01-1638/Т/3 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_7, договір застави майнових прав №01-1638/Т/4 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_8, договір застави майнових прав №01-1638/Т/5 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_8, договір застави майнових прав №01-1638/Т/6 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_9, договір застави майнових прав №01-1638/Т/7 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_10, договір застави майнових прав №01-1638/Т/8 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_11, договір застави майнових прав №01-1638/Н/3 від 29.07.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та Компанією Проміла Ентерпрайзис лімітед, які укладені на забезпечення виконання зобовязань ТОВ ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА за кредитним договором № 01-1638/Н від 20.12.2013р. Підставою нікчемності правочинів є висновок відповідача, що вищевказані договори були укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, з чого він вбачає наявність підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 7 та 8 частини третьої статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. В той же час, позивачем зазначено, що відповідач неправомірно застосував до цих договорів вказані положення Закону, а також несвоєчасно здійснив процедуру проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності, що здійснюється протягом процедури ліквідації банку. Також позивачем було зазначено, що в оскаржуваному наказі не було визначено, які саме ознаки нікчемності правочинів і які норми законодавства було порушено при укладенні цих договорів із посиланням на нормативно-правовий акт, яким такий порядок було затверджено, незважаючи на те, що це є обов'язковим для визнання правочину недійсним. Позивач вважає наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Актабанк №53 від 27.07.2017р. неправомірним, безпідставним та таким, що не ґрунтується на встановлених фактах і доказах, а отже він підлягає визнанню неправомірним з одночасним застосуванням наслідків такого визнання, шляхом його скасування.
20 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА з ПАТ Актабанк було укладено кредитний договір №01-1638/Н. З урахуванням того, що в строки, визначені кредитним договором, третя особа 2 не виконала зобовязань щодо повернення суми кредиту, то ПАТ Актабанк погасив заборгованість, що виникла за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмети застави за рахунок Позивача та договірного списання грошових коштів з банківських рахунків по всім договорам застави майнових прав з третіми особами 3,4,5,6,7.
В звязку з тим, що Позивачем було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі договору застави майнових прав №01-1638/Н/3 від 29.07.2014 року, Публічне акціонерне товариство Актабанк на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, 02 вересня 2014 року відступило права вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь Компанії Проміла Ентерпрайзис лімітед, про що було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №01-1638/Н від 20 грудня 2012 року.
Однак, на поштову адресу третіх осіб надійшли повідомлення №1206, №1203, №1200 про нікчемність зазначених вище правочинів від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5. Позивач вважає, що дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5, щодо визнання нікчемними правочинів, викладених в Повідомленнях є противоправними, а вимоги, викладені в оскаржуваних повідомленнях є незаконними, чим порушено права та законні інтереси позивачів по справі.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, а також надала до матеріалів справи письмові заперечення в обґрунтування яких зазначено, всі дії відповідача було здійснено з дотриманням чинного законодавства та просила у задоволенні позову з урахуванням його уточнень відмовити.
Треті особи у судове засідання не з'явились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали письмові пояснення, та просили розглядати справу без їх участі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Актабанк до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Актабанк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 Про початок процедури ліквідації ПАТ Актабанк та делегування повноважень ліквідатора банку термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 № 1217 Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ Актабанк, з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Актабанк» ОСОБА_5 (далі - Уповноважена особа Фонду).
У відповідності до підпункту 8 частини 1 статті 48 Закону, Фонд/Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно частини 2 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон), протягом дії тимчасової адміністрації Фонд/Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня: впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щодо нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
На виконання вищезазначених вимог Закону, відповідачем була проведена перевірка договорів при кредитуванні ТОВ ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ПАЛЬМІРА за кредитним договором № 01-1638/Н від 20.12.2013 року за результатами якої було складено повідомлення про нікчемність наступних правочинів: договір застави майнових прав №01-1638/Т/3 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_7, договір застави майнових прав №01-1638/Т/4 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_8, договір застави майнових прав №01-1638/Т/5 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_8, договір застави майнових прав №01-1638/Т/6 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_9, договір застави майнових прав №01-1638/Т/7 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_10, договір застави майнових прав №01-1638/Т/8 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_11, договір застави майнових прав №01-1638/Н/3 від 29.07.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та Компанією Проміла Ентерпрайзис лімітед, згідно п. 1, 2, 5, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.
Суд, вирішуючи питання щодо правомірності дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5, виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (надалі Закон № 4452-VI).
Відповідно до п. 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в оскаржуваних повідомленнях про нікчемність правочинів, зазначає, що договори поруки та застави майнових прав є нікчемними з підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 7, 8 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI. Однак, зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 20 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Актабанк та Товариством з обмеженою відповідальністю ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ПАЛЬМІРА було укладено кредитний договір №01-1638/Н.
Відповідно до ч. 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ч.1 статті 583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
На забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА зобовязань за кредитним договором, між Публічним акціонерним товариством Актабанк та Компанією Проміла Ентерпрайзис лімітед, як майновим поручителем, було укладено договір застави майнових прав №01-1638/Н/3 від 29.07.2014 року, також 23.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством Актабанк та ТОВ ГРАНД-С було укладено іпотечний договір №01-1638/Т/2.
Крім того, було укладено і інші договори, на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ПАЛЬМІРА зобов'язань за кредитним договором, а саме:
- Договір застави майнових прав №01-1638/Т/3 від 06.08.2014 року, що укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_7;
- Договір застави майнових прав №01-1638/Т/4 від 06.08.2014 року, що укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_8;
- Договір застави майнових прав №01-1638/Т/5 від 06.08.2014 року, що укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_8;
- Договір застави майнових прав №01-1638/Т/6 від 06.08.2014 року, що укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_9;
- Договір застави майнових прав №01-1638/Т/7 від 06.08.2014 року, що укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_10;
Договір застави майнових прав №01-1638/Т/8 від 06.08.2014 року, що укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_11 Вказані правочини були спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за кредитним договором № 01-1638/Н.
Відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
З урахуванням того, що в строк визначений кредитним договором, ТОВ ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА не було виконано зобов'язань щодо повернення суми кредиту, то ПАТ Актабанк повністю погасив заборгованість за кредитним договором № 01-1638/Н шляхом звернення стягнення на предмети застави за рахунок позивача та третіх осіб 3, 4, 5, 6, 7.
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі яка виконала зобов'язання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Відповідачем не заперечувалось, що Компанією ПРОМІЛА ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № 01-1638/Н на підставі договору застави майнових прав №01-1638/Н/3 від 29.07.2014 року. Публічне акціонерне товариство Актабанк на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, 01 серпня 2014 року відступило права вимоги за кредитним договором № 01-1638/Н на користь Компанії Проміла Ентерпрайзис лімітед, про що було укладено договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року та договір від 04 серпня 2014 року про відступлення права вимоги за іпотечним договором №01-1638/Т/2 від 23.12.2013р. між Банком та ТОВ ГРАНД-С, відповідно до якого Позивач отримав права нового іпотекодержателя на предмети іпотеки.
Вищевказані договори про відступлення права вимоги, відповідачем не оспорюються, отже судом встановлено, що відчуження майнових прав відбувалося на платній основі.
Також, у звязку із невиконанням Боржником в обумовлений кредитним договором строк зобовязань із повернення частини кредитних коштів, що визначена сторонами у додатковій угоді №6 до кредитного договору, ПАТ Актабанк повністю погасив виниклу заборгованість за Кредитним договором в цьому розмірі шляхом звернення стягнення на предмети застави за рахунок третіх осіб 3,4,5,6,7.
Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочинів, призвело до погашення зобов'язання ТОВ ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА перед ПАТ Актабанк за рахунок майнових прав позивача і третіх осіб 3,4,5,6,7, а визнання їх відповідачем нікчемними, призвело до порушення прав позивача у справі.
Вирішуючи питання, щодо нікчемності договорів поруки та застави майнових прав з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 5, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, суд зазначає наступне.
У відповідності до частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Визначаючи підстави для визнання правочину нікчемним, відповідач у повідомленні послався на положення п.1, 2, 5, 7, 8 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI.
Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладених правочинів нікчемним з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.
Проте, як вбачається з копії договорів про відступлення права вимоги, договорів застави майнових прав, вони містять в собі умови, відповідно до яких обов'язок ТОВ ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА, тобто позичальника за кредитним договором № 01-1638/Н щодо повернення кредитних коштів було виконано позивачем як заставодавцем (майновим поручителем), а також третіми особами 3,4,5,6,7 як заставодавцями. Позивачем, до моменту укладення договорів про відступлення прав вимог було вчинено відповідні майнові дії на користь ПАТ Актабанк, оскільки було фактично здійснено погашення заборгованості ТОВ ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА на користь ПАТ Актабанк.
Позивач та треті особи 3,4,5,6,7 вчинили на користь ПАТ Актабанк відповідні майнові дії, а саме: передали Банку в заставу свої майнові права на отримання грошових коштів. Договори про відступлення права вимоги однією із сторін яких є позивач, укладені у зв'язку з тим, що ПАТ Актабанк отримав повне погашення заборгованості ТОВ ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА шляхом звернення стягнення на предмети застави.
Відповідач також не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ Актабанк, або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.
З урахуванням викладеного, угоди вказані в повідомленнях - не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 1 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
Проте, договори застави майнових прав не містять даних елементів, з огляду на наступне.
Наслідком укладення договорів застави майнових прав, договорів поруки стало те, що ПАТ Актабанк отримав повне погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Тобто, внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ Актабанк, а навпаки, внаслідок даних правочинів ПАТ Актабанк в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Уклавши зазначені вище договори, банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення, а отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами. Внаслідок укладення договорів застави майнових прав, відбулось одночасне погашення заборгованості третьої особи 2 перед ПАТ Актабанк за виданим кредитом, а також зменшення зобов'язань банку перед позивачем і третіми особами 3,4,5,6,7.
Звернення стягнення ПАТ Актабанк на майнові права позивача, призвело до збільшення розміру грошових активів ПАТ Актабанк за рахунок зменшення обсягу зобов'язань Банку. Таким чином, укладення вищевказаних договорів, мало наслідком покращення нормативів капіталу ПАТ Актабанк. Отже, зазначені договори не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 2 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність.
Так, згідно ст. 546 ЦК України, зобовязання забезпечується такими способами як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.
Укладення договорів застави майнових прав, що визнані відповідачем нікчемними правочинами, забезпечило виконання зобов'язань ТОВ ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ПАЛЬМІРА перед ПАТ Актабанк. В свою чергу ПАТ Актабанк не приймав на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог, а отже в даному випадку не розглядається і не може розглядатись зазначена підстава нікчемності правочинів.
Договори застави майнових прав, не передбачають прийняття Банком на себе зобов'язань по забезпеченню грошових вимог, це Банк набув майнові права та реалізував це право на свою користь шляхом звернення стягнення. Тобто правова сутність цих угод взагалі не стосується прийняття на себе зобов'язань Банком щодо забезпечення виконання грошових вимог в порядку іншому ніж здійснення кредитних операцій. Отже пункт 5 ч. З ст. 38 Закону № 4452-VI взагалі не може бути застосований до договорів застави майнових прав.
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
Втім, суд вважає, що до вказаних вище правочинів також не може бути застосований і пункт 7 частини 3 ст. 38 Закону № 4452-VI оскільки внаслідок укладення договору застави майнових прав за кредитним договором ПАТ Актабанк не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, не було надано переваги Компанії Проміла Ентерпрайзис лімітед, оскільки грошові кошти з банку виведені не були.
При цьому, перехід до Заставодавця права вимоги не є пільгою, оскільки такий перехід прямо передбачений статтями 512, 576 Цивільного кодексу України для будь-якого кредитора (заставодавця), який виконав забезпечене заставою зобов'язання.
Отже, і майнові права, передані за договорами про відступлення права вимоги на користь позивача, не можуть вважатися перевагами чи пільгами в контексті приписів п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI.
У матеріалах справи не має належних і допустимих доказів того, що метою укладення договорів відступлення прав вимоги було надання позивачу певних переваг (пільг).
В цій частині судом встановлено, що відчуження майнових прав відбувалося на платній основі у відповідності до вимог чинного законодавства та внутрішніх документів банку, що було наслідком вільного волевиявлення сторін та видом цивільно-правових зобов'язань, які є відмінними від договору розміщення грошових коштів в банківській установі.
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;
Обов'язковими умовами застосування п. 8 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI як підстави для визнання договору нікчемним є:
- укладення правочину (у тому числі договору) з повязаною особою банку;
- невідповідність такого правочину вимогам законодавства України.
З урахуванням того, що в строк визначений Кредитним договором позичальником не було виконано зобовязань щодо повернення сум кредитів, то Банк правомірно та повністю погасив заборгованість за Кредитним договором шляхом звернення стягнення за рахунок заставодавців по Договорам застави.
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі, яка виконала зобовязання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено можливість заміни кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
За нормами статей 1054, 1049 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк виступає кредитодавцем та надає кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а останній зобов'язаний повернути грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, кредитний договір, договори застави майнових прав є правомірними та дійсними, оскільки вони укладені відповідно до вимог діючого законодавства України.
Також, відповідно до ч.6 ст. 58 Закону України Про банки і банківську діяльність, повязана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності повязаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша повязана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.
Однак, відповідачем не зазначено, яка повязана особа вчиняла дії/бездіяльність що призвела до завдання банку шкоди, при цьому укладення договорів застави майнових прав за кредитним договором не може вважатися вчиненням дії, що призвела до неплатоспроможності банку, оскільки ці правочини укладалися у повній відповідності до законодавства України.
Так, згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Отже, положеннями ст. 228 ЦК України визначено поняття нікчемного правочину і таким правочином є правочин, який порушує публічний порядок (ч.1, 2 ст.228 ЦК України). При цьому, визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Крім цього, ч.3 ст.228 ЦК України визначено правові наслідки правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і такий правочин є оспорюваним, який може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є такими, що порушують публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання Уповноваженою особою правочинів нікчемними та направлення з цього приводу повідомлень.
Крім того, відповідно до п. 5 розділу II Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Отже, згідно діючого Порядку, відповідачем порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ Актабанк на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016р.
Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище правочинів до нікчемних, то в останнього обов'язок, визначений ч. 4 ст. 38 Закону №4452-VI, не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів.
Таким чином, дії щодо направлення повідомлень про нікчемність правочинів (договорів), не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними, як і наказ Щодо заходів, пов'язаних з наслідками нікчемності правочинів № 53 від 27 липня 2017 року, оскільки природою їх видання є рішення відповідача про нікчемність договорів застави майнових прав, що укладені між ПАТ Актабанк та Компанією Проміла Ентерпрайзис лімітед, а також із третіми особами 3,4,5,6,7. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст.11, ч. 1 ст.69, ч. ч. 1, 2, 6 ст.71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із системного аналізу викладених положень та обставин справи вбачається, що позовні вимоги Компанії Проміла Ентерпрайзис лімітед, до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5 про визнання протиправними дій є такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5 щодо визнання нікчемними договорів: договір застави майнових прав №01-1638/Т/3 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_7; договір застави майнових прав №01-1638/Т/4 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_8; договір застави майнових прав №01-1638/Т/5 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_8; договір застави майнових прав №01-1638/Т/6 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_12; договір застави майнових прав №01-1638/Т/7 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_10; договір застави майнових прав №01-1638/Т/8 від 06.08.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та ОСОБА_11; договір застави майнових прав №01-1638/Н/3 від 29.07.2014 року, укладений між ПАТ Актабанк та Компанією "PROMILA ENTERPRISES LIMITED" ("Проміла Ентерпрайзис лімітед") та по направленню повідомлень про нікчемність правочинів з вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору № 01-1638/Н від 20.12.2013р., укладеного між ПАТ Актабанк та ТОВ Факторингова Компанія Пальміра.
Визнати протиправним та скасувати Наказ №53 від 27.07.2017р. Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_5.
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 3200,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2017 року

Суддя ОСОБА_1