Справа № 2а-1272/10/2207
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-1272/10/2207
Головуючий у 1-й інстанції: Янішевська О.С.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ізяславської районної адміністрації на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Ізяславської районної адміністрації про стягнення заборгованості по невиплаченій в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Ізяславського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Ізяславської районної адміністрації про стягнення заборгованості по невиплаченій в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.11.2010 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Ізяславської районної адміністрації; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Ізяславської районної адміністрації Хмельницької області нарахувати та виплатити позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.05.2010 року по 18.08.2010 року відповідно до ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.11.2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України, проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2007 року позивачці призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленому ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд попередньої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є застрахованою особою в розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми статей 42, 43 цього закону, якими встановлено інший, більш високий, розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку порівняно із Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Судова колегія знаходить таку позицію суду першої інстанції помилковою.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення відповідно до Конституції України встановлено Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 р. № 2811-ХII (надалі за текстом - «Закон № 2811-ХII»).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2811-ХII визначено, громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 3 Закону № 2811-ХII передбачено, що відповідно до цього Закону призначається, зокрема, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Наведене дає підстави для висновку, що Закон № 2811-ХII є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначенням та виплатою державної допомоги по догляду за дитиною.

При цьому, на момент виникнення спірних правовідносин, розгляду та вирішення справи в суді зазначений закон не передбачав обмежень чи особливих умов призначення такої допомоги в залежності від того, чи є особа суб'єктом загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Статтею 13 Закону № 2811-ХII (в редакції Закону України від 22 березня 2001 року №2334-III) було передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. № 107-VI, який набрав чинності з 01.01.2008 року, до названої статті Закону № 2811-ХII внесено зміни відповідно до яких право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Таким чином, з 01.01.2008 р. положення Закону № 2811-ХII поширюються на всіх осіб, що є учасниками правовідносин, пов'язаних з призначенням та виплатою державної допомоги по догляду за дитиною.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. № 107-VI також внесено зміни до частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII Прикінцеві Положення Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Відповідно до цих змін допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановлених для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Внесені вище Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зміни не розглядались Конституційним Судом України щодо їх конституційності, а тому є чинними та підлягають застосуванню.

Аналізуючи наведені вище норми та фактичні обставини справи судова колегія приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для перерахунку та виплати позивачеві допомоги по догляду за дитиною відповідно до ст.ст. 42, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув і припустився помилки, порушивши правила застосування норм матеріального права та надавши перевагу Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який в спірних правовідносинах є загальним. Перевагу ж має спеціальний закон. Таким, за наведених обставин, є Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Оскільки ухвалене у справі судове рішення не відповідає вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості, то воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ізяславської районної адміністрації задовольнити повністю .

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Ізяславської районної адміністрації про стягнення заборгованості по невиплаченій в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - скасувати < Текст > .

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 212, 254 КАС України

Головуючий < Список > Гонтарук В. М.

Судді < Список > Драчук Т. О.

< Список > Смілянець Е. С.

< Список >

< Список >