Справа № 2а-286/2010
Суддя: Стародубцева Л. О.
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-286/2010 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 року ОСОБА_1 міськрайсуд Сумської області у складі:

головуючої судді- Стародубцевої Л.О.,

при секретарі - Даниленко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шостка Сумської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шостикнського міськрайцентру зайнятості про визнання дій ОСОБА_1 міськрайцентру зайнятості протиправними та про зобов*язання його здійснити нарахування та виплату допомоги по безробіттю за період з 01 квітня 2009 року по 29 червня 2009 року,

встановив:

Позивачка звернулась до міськрайсуду з вищевказаним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправними дії ОСОБА_1 міськрайцентру зайнятості по відмові у виплаті допомоги по безробіттю починаючи з 8-го дня після реєстрації у державній службі зайнятості.

2. Зобов*язати ОСОБА_1 міськрайцентр зайнятості здійснити нарахування та виплату допомоги по безробіттю за період з 01 квітня 2009 року по 29 червня 2009 року в сумі 2472 грн 75 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_1 міськрайцентру зайнятості на її користь судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.04.2006 року позивачку прийнято на роботу майстром у ВАТ «Полісся» м. Шостка, а 24.03.2009 року звільнено з роботи за угодою сторін п. 1 ст.36 КЗпПУ.

Після звільнення з роботи 25.03.2009 року вона звернулась до Шостикнського міськрайцентру зайнятості про визнання її безробітною та призначення допомоги по безробіттю починаючи з 8 дня після реєстрації, як передбачено ч.3 чт. 22 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідач частково задовольнив її вимоги і 01.04.2009 року визнав її безробітною, однак виплату допомоги по безробіттю призначив починаючи з 30 червня 2009 року, на 91 день з дня реєстрації, пославшись на п.3 ст. 23 зазначеного Закону.

Вважає дії відповідача протиправними та при цьому послалась на Рішення Конституційного Суду України від 28.04.2009 року № 9-рп /2009, який визнав, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення п.9 ст.1 в частині вилучення п. 1 ст. 36 КЗпПУ та доповнення частини 3 ст. 23 словами « або за згодою сторін» ЗУ «ЗУ «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення», а тому виплата допомоги по безробіттю повинна нараховуватись і виплачуватись з 8 дня після реєстрації.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, мотивуючи тими ж самими обставинами, пояснила, що вона з листопада 2009 року працює у ВАТ «Полісся» м. Шостка.

Представник відповідача ОСОБА_1 міськрайцентру зайнятості спеціаліст - юрисконсульт ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просить відмовити в позові за необґрунтованістю, оскільки вимоги позивачки не відповідають закону, мотивуючи тим, що умови надання допомоги по безробіттю, порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, виплати допомоги по безробіттю визначені ЗУ «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року № 803-Х11, «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533- Ш, Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою КМУ № 219 від 14.02.2007 року, Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про зайнятість населення» та Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних на підставі

заяви ОСОБА_2 наказом ОСОБА_1 міськрайцентру зайнятості № НТ 090401 від 01.04.2009 року позивачки надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю.

Зважаючи на те, що позивачка була звільнена з останнього місця роботи за ст. 36 п.1 КЗпПУ ( за згодою сторін) та відповідно до ЗУ «Про внесення змін у деякі закони України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» № 799-У1 від 25.12.2008 року, що набрав чинність 13.01.2009 року внесено ряд змін до п.З ст. 23 та пп.1 п.5 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття виплата допомоги була скорочена на 90 днів. З переліку обставин втрати роботи, що є незалежними від застрахованих осіб виключено припинення трудового договору відповідно до ст. 36 п.1 КЗпПУ ( за угодою сторін).

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2009 року № 9-рп /2009 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) лише положення п.9 ст.1 в частині вилучення п. 1 ст. 36 КЗпПУ та доповнення частини 3 ст. 23 словами « або за згодою сторін» ЗУ «ЗУ «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення».

Частиною другою ст. 152 Контитуцїї України та ч. 2 ст. 73 ЗУ «Про Конституційний Суд України» визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тобто з 28.04.2009 року.

Вищезазначене рішення Конституційного Суду України не поширюється на п.1 ч.5 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» щодо скорочення на 90 календарних днів тривалості виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, особам, звільненим з останнього місця роботи за угодою сторін. І тому, відповідно до чинного законодавства, загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для осіб, звільнених за угодою сторін, скорочується на 90 календарних днів і не може перевищувати відповідно 270 чи 630 календарних днів протягом двох років.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають із слідуючих підстав:

Умови надання допомоги по безробіттю, порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, виплати допомоги по безробіттю визначені Законами України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-Х11, «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-Ш. Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року № 219, Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року та іншими законодавчими актами.

Як пояснили сторони та вбачається з матеріалів справи, позивачки відповідно до ст.2 ЗУ «Про зайнятість населення» та Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних на підставі її заяви наказом ОСОБА_1 міськрайцентру зайнятості № НТ 090401 від 01.04.2009 року надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю.

Вищезазначений факт сторони не оспорюють.

У зв*язку із звільненням позивачки з останнього місця роботи за ст. 36 п.1 КЗпПУ ( за згодою сторін) та відповідно до ЗУ «Про внесення змін у деякі закони України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» № 799-У 1 від 25.12.2008 року, що набрав чинність 13.01.2009 року внесено ряд змін до п.3 ст.23 та пп.1 п.5 ст.31 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги була скорочена на 90 днів. З переліку обставин втрати роботи, що є незалежними від застрахованих осіб виключено припинення трудового договору відповідно до ст. 36 п.1 КЗпПУ ( за угодою сторін).

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2009 року № 9-рп /2009 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) лише положення п.9 ст.1 в частині вилучення п. 1 ст. 36 КЗпПУ та доповнення частини 3 ст. 23 словами « або за згодою сторін» ЗУ «ЗУ «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення».

Частиною другою ст. 152 Контитуції України та ч. 2 ст. 73 ЗУ «Про Конституційний Суд України» визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тобто з 28.04.2009 року.

Вищезазначене рішення Конституційного Суду України не поширюється на п.1 ч.5 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» щодо скорочення на 90 календарних днів тривалості виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, особам, звільненим з останнього місця роботи за угодою сторін. І тому, відповідно до чинного законодавства, загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для осіб, звільнених за угодою сторін, скорочується на 90 календарних днів.

Отже, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 міськрайцентру зайнятості неправомірності щодо скорочення позивачки виплати допомоги по безробіттю до 90 календарних днів з 01.04.2009 року по 29.06.2009 року. Доводи ж позивачки є помилковими та безпідставними.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивачки сплаченого нею судових витрат по держмиту в сумі 03 грн. 40 коп., то відповідно до ст. 94 КАС України, вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають, оскільки не підлягають задоволенню і самі позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10,11,17,18, 71,158-163,185.186,254 КАС України, ЗУ «Про зайнятість населення», «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року № 219. ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 року, суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Шостикнського міськрайцентру зайнятості про визнання дій ОСОБА_1 міськрайцентру зайнятості протиправними та про зобов*язання його здійснити нарахування та виплату допомоги по безробіттю за період з 01 квітня 2009 року по 29 червня 2009 року.

На постанову може бути подана заява про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через міськрайсуд протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга надається протягом двадцяти днів після надання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, або якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання цієї заяви.

Суддя Л. О. Стародубцева.