Справа № 804/7154/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 р. Справа № 804/7154/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В.
судді Жукової Є.О.
судді Павловського Д.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" до Державної фіскальної служби України про скасування рішень, -
01.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ (далі ТОВ КРАЯНИ, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України, відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України № 197975/21864584 від 02.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 18.09.2017 року, № 204620/21864584 від 04.10.2107 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 15 від 20.09.2017 року, № 204621/21864584 від 04.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 14 від 20.09.2017 року, № 128803/21864584 від 31.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 9 від 21.08.2017 року, № 128802/21864584 від 31.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 8 від 21.08.2017 року, № 157081/21864584 від 13.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 14 від 23.08.2017 року, № 157083/21864584 від 13.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 21 від 31.08.2017 року, № 147476/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 23.08.2017 року, № 147477/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 15 від 28.08.2017 року, № 147478/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 16 від 29.08.2017 року, № 157080/21864584 від 13.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 22 від 31.08.2017 року;
- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 18.09.2017 року, № 15 від 20.09.2017 року, № 14 від 20.09.2017 року, № 9 від 21.08.2017 року, № 8 від 21.08.2017 року, № 14 від 23.08.2017 року, № 21 від 31.08.2017 року, № 13 від 23.08.2017 року, № 15 від 28.08.2017 року, № 16 від 29.08.2017 року, № 22 від 31.08.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачем було подано на реєстрацію податкову накладну № 13 від 18.09.2017 по взаємовідносинам із ТОВ «КЕГИЧІВСЬКЕ», податкову накладну №15 від 20.09.2017 по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЙДАМАЦЬКЕ», податкову накладну №14 від 20.09.2017, податкову накладну №9 від 21.08.2017 та податкову накладну №8 від 21.08.2017 по взаємовідносинам з ТОВ «ОРІХОВСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ», податкову накладну №14 від 23.08.2017 по взаємовідносинам з ТОВ «Українсько - словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс», податкову накладну №21 від 31.08.2017 по взаємовідносинам з ТОВ «ДАН ПАК», податкову накладну №13 від 23.08.2017, №15 від 28.08.2017, №16 від 29.08.2017, №22 від 31.08.2017 по взаємовідносинам з ПАТ «Дніпропетровський хлібозавод №9». Позивач вказує, що на вимогу фіскального органу після зупинення реєстрації податкових накладних, платником податків були надані усі належні документи. На думку позивача, відповідачем при ухваленні оскаржуваних Рішень комісії Державної фіскальної служби України № 197975/21864584 від 02.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 18.09.2017 року, № 204620/21864584 від 04.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 15 від 20.09.2017 року, № 204621/21864584 від 04.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 14 від 20.09.2017 року, № 128803/21864584 від 31.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 9 від 21.08.2017 року, № 128802/21864584 від 31.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 8 від 21.08.2017 року, № 157081/21864584 від 13.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 14 від 23.08.2017 року, № 157083/21864584 від 13.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 21 від 31.08.2017 року, № 147476/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 23.08.2017 року, № 147477/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 15 від 28.08.2017 року, № 147478/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 16 від 29.08.2017 року, № 157080/21864584 від 13.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 22 від 31.08.2017 року було грубо порушено норми пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України, оскільки у квитанціях, якими відповідача повідомлено про зупинення реєстрації ПН/РК, не зазначається чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для відповідача для зупинення реєстрації податкової накладної у коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення, а було лише прописано, «що ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків». З огляду на викладене, позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Представник відповідача надав письмові заперечення проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, так як комісією ДФС прийнято оскаржувані рішення № 197975/21864584 від 02.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 18.09.2017 року, № 204620/21864584 від 04.10.2107 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 15 від 20.09.2017 року, № 204621/21864584 від 04.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 14 від 20.09.2017 року, № 128803/21864584 від 31.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 9 від 21.08.2017 року, № 128802/21864584 від 31.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 8 від 21.08.2017 року, № 157081/21864584 від 13.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 14 від 23.08.2017 року, № 157083/21864584 від 13.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 21 від 31.08.2017 року, № 147476/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 23.08.2017 року, № 147477/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 15 від 28.08.2017 року, № 147478/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 16 від 29.08.2017 року, № 157080/21864584 від 13.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 22 від 31.08.2017 року, оскільки надані платником податку копії документів, не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування. Зазначили, що позивачем не розкрито зміст господарських операцій з придбання товарів, які в подальшому шляхом комплектації та виробництва реалізовуються. Документи є вибірковими та не розкривають зміст здійснених операцій та не є достатніми для встановлення відповідності обсягів постачання обсягам придбання товарів згідно з УКТ ЗЕД, та є достатніми для прийняття рішення комісією ДФСУ можливість реєстрації вказаних податкових накладних.
У судове засідання зявились представник позивача та відповідача, надали до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачем було подано на реєстрацію податкову накладну № 13 від 18.09.2017 по взаємовідносинам із ТОВ «КЕГИЧІВСЬКЕ», податкову накладну №15 від 20.09.2017 по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЙДАМАЦЬКЕ», податкову накладну №14 від 20.09.2017, податкову накладну №9 від 21.08.2017 та податкову накладну №8 від 21.08.2017 по взаємовідносинам з ТОВ «ОРІХОВСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ», податкову накладну №14 від 23.08.2017 по взаємовідносинам з ТОВ «Українсько - словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс», податкову накладну №21 від 31.08.2017 по взаємовідносинам з ТОВ «ДАН ПАК», податкову накладну №13 від 23.08.2017, №15 від 28.08.2017, №16 від 29.08.2017, №22 від 31.08.2017 по взаємовідносинам з ПАТ «Дніпропетровський хлібозавод №9».
Комісією ДФС прийнято Рішення реєстрації від 02.10.2017р., №197975/21864584, від 04.10.2017р., №204620/21864584, від 04.10.2017р., №204621/21864584, від 31.08.2017р., №128803/21864584, 31.08.2017р., №128802/21864584, від 13.09.2017р., № 157081/21864584, від 13.09.2017 №157083/21864584, від 08.09.2017р., №147476/21864584, від 08.09.2017р., №147477/21864584, 08.09.2017р., №147478/21864584, від 13.09.2017р., №157080/21864584 про відмову від реєстрації податкових накладних №13 від 18.09.2017р., №14, №15 від 20.09.2017р., №9, №8 від 21.08.2017р., №13, №14 від 23.08.2017р., №21 від 31.08.2017р., №15 від 28.08.2017р., №16 від 29.08.2017р., №22 від 31.08.2017р., обґрунтовуючи їх тим, що надані платником податку копій документів складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно та розсудливо.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 28 квітня 2017 року між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕГИЧІВСЬКЕ» було укладено договір поставки № 280104, за умовами якого Позивач повинен передати у зумовлені строки другій стороні - Покупцеві товар, а ОСОБА_1 зобов'язався прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.
21 вересня 2017 року Позивач поставив покупцю (ТОВ «Кегичівське») Товар, що передбачений договором поставки, згідно видаткової накладної № PH-OOQ0104 від 21.09.2017 року, акту приймання-передачі від 21.09.2017 року, довіреності № 95 від 21.09.2017 року, ТТН № РН-0000104 від 21.09.2017 року.
Згідно КВЕД, у Позивача наявні наступні види діяльності: Код КВЕД 28.93 Виробництво машин і устатковання для виготовлення харчових продуктів і напоїв, перероблення тютюну; Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням (основний).
У ТОВ «Кегичівське» наявні наступні види діяльності: Код КВЕД 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання (основний), Код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.
30.01.2017 між Позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЙДАМАЦЬКЕ» було укладено договір купівлі-продажу № 300101, за умовами якого Позивач передати у зумовлені строки другій стороні - Покупцеві товар, а ОСОБА_1 зобов'язався прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У Позивача наявна ліцензія Міністерства аграрної політики та продовольства № 564459 на торгівлю пестицидами та агрохімікатами.
Даний Товар був придбаний Позивачем у ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Зоря» на підставі договору поставки № 1825 від 21.12.2015 року згідно видаткової накладної № 90 від 02.02.2016 року. Товар оплачений позивачем 28.01.2016 року у сумі 540158,00 грн.
Згідно з КВЕД у позивача наявний вид діяльності 46.75 оптова торгівля хімічними продуктами. У ТОВ «Гайдамацьке» - Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); Код КВЕД 01.50 Змішане сільське господарство; Код КВЕД 0161 Допоміжна діяльність у рослинництві.
Даний Товар був придбаний Позивачем у ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Зоря» на підставі договору поставки № 1825 від 21.12.2015 року згідно видаткової накладної № 90 від 02.02.2016 року. Товар оплачений Позивачем 28.01.2016 року у сумі 540158,00 грн.
Згідно з КВЕД у Позивача наявний вид діяльності 46.75 оптова торгівля хімічними продуктами. У ТОВ «АГРО-ІНТВЕСТ» - Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; Код КВЕД 01.50 Змішане сільське господарство(основний); Код КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві.
На виконання умов даного договору 21.08.2017 року Позивач отримав від покупця попередню оплату у сумі 169675,80 грн. та 395910,20 грн., у зв'язку з чим сформував та подав на реєстрацію вищевказані податкові накладні.
22 травня 2017 року між Позивачем та ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» було укладено договір поставки № 220105, за умовами якого Позивач зобовязався поставити товар, що визначений у специфікації до даного Договору. Загальна вартість Товару згідно пункту 2.1. становить 6802188,00 грн. з ПДВ. Умовами пункту 3.1. передбачено здійснення ОСОБА_1 попередньої оплати вартості Товару в розмірі 70%.
12 червня 2017 року між Позивачем та ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» було укладено додаткову угоду № 1 до договору постачання, в якому сторони визначили, що включає в себе товар «Нержавіючі фасонні частини до труб, трубопроводи нержавіючі та запірна арматура».
На виконання умов вказаного договору ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» сплатило 15.08.2017 року попередню оплату у сумі 1500000,00 грн., 01.09.2017 року у сумі 540656,40 грн., , що підтверджується банківською випискою з рахунку Позивача.
23.08.2017 товар, що визначений у специфікації до вищевказаного договору був поставлений покупцю згідно видаткової накладної № РН-0000096 від 23.08.2017 року, довіреності № 242 від 22.08.2017 року, довіреності № 243 від 22.08.2017 року, ТТН № РН-0000096 від 23.08.2017 року.
Згідно з КВЕД у Позивача наявний вид діяльності 28.93 виробництво машин і устаткування для виготовлення харчових продуктів і напоїв, перероблення тютюну. У ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» - Код КВЕД 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання (основний).
24 січня 2017 року між Позивачем та ТОВ «ДАН-ПАК» було укладено договір купівлі-продажу № 240101, за умовами якого Позивач зобов'язався поставити товар в асортименті. Конкретна кількість, асортимент та ціна партії товару, що передається за даним договором, вказується у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного договору.
Згідно квед 46.90 Позивач займається діяльністю - неспеціалізована оптова торгівля.
11 серпня 2017 між Позивачем та Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський хлібзавод № 9» було укладено договір поставки № 110108, за умовами якого Позивач зобов'язався поставити товар в асортименті. Конкретна кількість, асортимент та ціна партії товару, що передається за даним договором, вказується у видаткових накладних та специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.
Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п.14.1.36 Податкового кодексу України).
Частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарське зобов'язання може виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 6 листопада 2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними вказав, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду
Згідно ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.
Пленум Верховного Суду України в п. 18 Постанови від 6 листопада 2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними зазначив, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:
1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;
2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Таким чином, законодавством відокремлено порушення публічного порядку від інших підстав нікчемності правочинів та передбачено наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави.
Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов'язання і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.
Умисел юридичної особи в даному випадку визначається умислом тієї особи, що укладала угоду, на підставі якої виникло таке зобов'язання.
Доказів наявності умислу у сторін відповідних договорів на укладання їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (вирок суду про притягнення сторін цього договору до кримінальної відповідальності тощо) відповідач не надав.
Чинним законодавством України не передбачено обов'язку покупця (замовника), а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються продавцем (виконавцем) в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності.
При цьому наявність окремих недоліків у складенні первинних документів у разі, якщо вони не перешкоджають ідентифікації учасників операції та встановленню її змісту, не може бути підставою для висновку про недійсність таких документів.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Тобто, системний аналіз вказаної норми показує, що лише в разі фактичного здійснення господарської операції документ може вважатися первинним та тим самим підтверджувати реальність проведення такої господарської операції. Тому, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. А для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, яка має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Також, суд зазначає, що абзацем 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" № 190 від 29.03.2017 встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.
Абзацем 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
Проте, в рішеннях не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Отже, оскаржувані рішення не містять чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.
Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків надано необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними №13 від 18.09.2017р., №14, №15 від 20.09.2017р., №9, №8 від 21.08.2017р., №13, №14 від 23.08.2017р., №21 від 31.08.2017р., №15 від 28.08.2017р., №16 від 29.08.2017р., №22 від 31.08.2017р., у реєстрації якої було відмовлено, а тому є такими, що підлягають скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 18.09.2017 року, № 15 від 20.09.2017 року, № 14 від 20.09.2017 року, № 9 від 21.08.2017 року, № 8 від 21.08.2017 року, № 14 від 23.08.2017 року, № 21 від 31.08.2017 року, № 13 від 23.08.2017 року, № 15 від 28.08.2017 року, № 16 від 29.08.2017 року, № 22 від 31.08.2017 року, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.
За приписами пункту 2 частини 2 статті 62 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.
Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.
Крім того, суд звертає увагу на приписи п.п.19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010, (зі змінами), яким передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідних податкових накладних та можливості зазначення дати їх реєстрації.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.
За приписами статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 18.09.2017 року, № 15 від 20.09.2017 року, № 14 від 20.09.2017 року, № 9 від 21.08.2017 року, № 8 від 21.08.2017 року, № 14 від 23.08.2017 року, № 21 від 31.08.2017 року, № 13 від 23.08.2017 року, № 15 від 28.08.2017 року, № 16 від 29.08.2017 року, № 22 від 31.08.2017 року, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Частиною 2 ст. 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії.
Таким чином адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" до Державної фіскальної служби України про скасування рішень підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС витрати, повязані з оплатою допомоги адвокатів або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги №6 від 23.10.2017 у розмірі 2000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №644 від 26.10.2017, а тому підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158-163, 167, 255, 257 КАС України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" до Державної фіскальної служби України про скасування рішень - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України № 197975/21864584 від 02.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 18.09.2017 року, № 204620/21864584 від 04.10.2107 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 15 від 20.09.2017 року, № 204621/21864584 від 04.10.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 14 від 20.09.2017 року, № 128803/21864584 від 31.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 9 від 21.08.2017 року, № 128802/21864584 від 31.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 8 від 21.08.2017 року, № 157081/21864584 від 13.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 14 від 23.08.2017 року, № 157083/21864584 від 13.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 21 від 31.08.2017 року, № 147476/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 23.08.2017 року, № 147477/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 15 від 28.08.2017 року, № 147478/21864584 від 08.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 16 від 29.08.2017 року, № 157080/21864584 від 13.09.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 22 від 31.08.2017 року.
Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЯНИ № 13 від 18.09.2017 року, № 15 від 20.09.2017 року, № 14 від 20.09.2017 року, № 9 від 21.08.2017 року, № 8 від 21.08.2017 року, № 14 від 23.08.2017 року, № 21 від 31.08.2017 року, № 13 від 23.08.2017 року, № 15 від 28.08.2017 року, № 16 від 29.08.2017 року, № 22 від 31.08.2017 року.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4