Справа № 813/2148/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року Справа № 813/2148/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грень Н.М.,

суддя Гулик А.Г.,

суддя Сакалош В.М.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, в якій просить суд:

- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час обов`язку військової служби, оформленого листом від 16.02.2017 року за №248/3/6/523 (протокол №79);

- зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» статті 16 2 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року визнано протиправним рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи позивача про призначення і виплату одноразової грошової допомоги. Однак, зазначає, що відповідачем повторно відмовлено йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, з мотивів неповноти подання заявником документів, що свідчать про обставини поранення, а також про встановлення йому інвалідності, протягом трьох місяців з часу звільнення зі служби, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Вважає таке рішення протиправним, оскільки відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається та виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи.

Позивач у судовому засіданні позовні ввимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надійшли письмові заперечення в яких зазначено, що Міністерством оборони України встановлено відсутність обов`язкового документу для призначення допомоги у разі настання інвалідності. Оскільки позивач не дотримався встановленої законом процедури подання та розгляду документів для призначення одноразової грошової допомоги, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначає, що позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги, виплата якої передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, звільнених з військової служби, інвалідність яких встановлена після 01.01.2014 року. Вказує, що первинно інвалідність ІІІ групи, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби встановлена позивачу до 01.01.2014 року. Таким чином підстави для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до вказаної постанови КМУ відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення позивача, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах України з 12.11.1987 р. по 02.10.1989 р. З 15.11.1987 р. по 02.10.1989 р. приймав участь у бойових діях в Демократичній республіці Афганістан.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) №739 від 14.03.2007 р. на тілі ОСОБА_1 виявлено сліди (рубці) ран, які утворилися давно, могли виникнути від дії уламків вогнепальної зброї під час бойових дій в Афганістані в 1988 р.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №705974 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 07.11.2011 р. встановлено ІІІ групу інвалідності захворювання, пов`язаного з виконання обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва (Протокол №207 від 17.03.2016 р.) підтверджено що поранення, контузія пов`язані з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

У жовтні 2015 р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності відповідно до Постанови КМ України №975 від.25.12.2013 р.

Листом від 22.10.2015 року № 248/3/6/2910 Департамент фінансів Міністерства оборони України повернув пакет документів ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши, що підстави для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМ України №975 від.25.12.2013 р. відсутні, оскільки інвалідність позивачу встановлена до 01.01.2014 р.

Листом від 10.11.2015р. №248/3/6/3288 Департамент фінансів Міністерства оборони України проінформував ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги з тих самих причин.

Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач оскаржив такі до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду 01.06.2017 року, що набрала законної сили, визнано протиправним рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, оформлене листом від 10.11.2015р. №248/3/6/3288 та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 про призначення і виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

16.09.2016 року відповідно до витягу з протоколу № 79 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби розглянувши подані ОСОБА_1 документи відповідно до Постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року дійшла висновку про необхідність повернення таких документів, з мотивів подання таких не в повному обсязі.

Позивачем 20.01.2017 року після доопрацювання скеровано для повторного розгляду комісією Міністерства оборони України, вказані документи.

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 16.02.2017 року вих. №248/3/6/523 відповідачем повідомлено, що на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року документи ОСОБА_1 розглянуто 16.09.2016 року, що підтверджується протоколом № 79.

Позивач вважає зазначену відмову протиправною звернувся за захистом порушеного права до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до ст. 41 Закону України № 2232-ХІІІ Про військовий обов`язок і військову службу, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Законом України від 20.12.1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема Розділом ІІ цього Закону встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення

Так, згідно з ч. 1, п.4 ч.2 ст. 16 Закону України № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ст. 162 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975).

Відповідно до п.3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно ч.1. п. 6 Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави суду стверджувати, що, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає у тому разі коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року справа № 21-446а14.

Як встановлено постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року, згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №705974 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 07.11.2011 р. встановлено ІІІ групу інвалідності захворювання, пов`язаного з виконання обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку. Відповідно до Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва (Протокол №207 від 17.03.2016 р.) підтверджено що поранення, контузія пов`язані з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.05.2002 року у справі Бурдов проти Росії по-перше, нагадав, що п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 р.) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права (право на суд), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов`язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова судового розгляду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовну вимогу про визнання протиправним рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час обов`язку військової служби, оформленого листом від 16.02.2017 року за №248/3/6/523 та протоколом №79 належить задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей статті 16 2 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону) суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 12,13,14,15 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 року внесено зміни до ст. 162 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається та виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Таким чином, єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов`язання Міністерства оборони України відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей статті 16 2 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону), і це зобов`язання повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 вказав, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
п о с т а н о в и в :
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час обов`язку військової служби, оформленого листом від 16.02.2017 року за №248/3/6/523 (протокол №79);

3. Зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей статті 16 2 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий суддя Грень Н.М.

Суддя Гулик А.Г.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови складено та підписано 12.12.2017 року.