Справа № 815/5333/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5333/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_3, в якому позивач просить: визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення рахунку № 8002 ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 надати зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № 8002 ОСОБА_1 у розмірі 193235,72 грн., включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.05.2016 р. ним з ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №980-016-000251175 та внесено на вкладний (депозитний) рахунок №8002 кошти у розмірі 193235,72 грн. Рішенням Правління Національного банку України №14/БТ від 23.05.2016 р. ПАТ Банк Михайлівський віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру ліквідації ПАТ Банк Михайлівський. Відповідачем 31.05.2017р. надіслано позивачу довідку про стан рахунку №8002, в якій було повідомлено про нікчемність переказу коштів між його рахунками, в звязку з чим не включено рахунок №8002 до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не включення інформації щодо гарантованої суми до списків (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб протиправною.

Від відповідача надійшли письмові заперечення (а.с. 89-92), в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що між позивачем та ТОВ Інвестиційно Розрахунковий центр було укладено договори № 980-016-000192212 від 19.02.2016р., № 980-016-000219993, № 980-016-000234587 від 06.05.2016р., на виконання яких 19.05.2016 р. ТОВ Інвестиційно-Розрахунковий центр здійснено повернення коштів з відсотками відповідно у розмірах 89232,02 грн., 132681,63 грн., 18755,52 грн. на банківський рахунок позивача. При цьому 23.05.2016 р. позивач перерахував в безготівковому порядку з рахунку №8001 на рахунок № 8002 суму 193235,72 грн. на залучення коштів на депозит згідно з договором №980-016-000251175 від 23.05.2016 р. Посилався на те, що оскільки кошти позивача були залученні фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, позивач не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, оскільки правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ Банк Михайлівський не мають відношення до вкладу.

До судового засідання 12.12.2017р. сторони не зявилися, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у звязку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2016 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №980-016-000251175 «Перше знайомство», відповідно до умов якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти вкладника та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок №8002 у гривні, що відкривається банком на ім'я вкладника, і зобов'язується виплачувати вкладнику суму вкладу, проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених договором та Умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський», в т.ч. Умовами дистанційного банківського обслуговування ПАТ «Банк Михайлівський». Даний Договір укладено на наступних умовах: початкова сума вкладу: 193235,72 грн.; строк вкладу 14 днів, вклад розміщується з дати укладання договору - 23.05.2016 р. по 06.06.2016 р. (день закінчення строку вкладу); банк нараховує проценти на суму вкладу за ставкою 0,5% річних та сплачує нараховані проценти в день повернення вкладу при закінченні строку вкладу (а.с. 8).

Згідно платіжного доручення від 23.05.2016 р. здійснено залучення коштів від платника ОСОБА_1 на депозит згідно договору №980-016-000251175 від 23.05.2016 р. на рахунок №8002 у розмірі 193235,72 грн. (а.с. 9).

Відповідно до умов договору №980-016-000251175 від 23.05.2016 р. банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство», 23.05.2016 р. позивачем внесено на відкритий на його ім'я вкладний (депозитний) рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» готівкові кошти у розмірі 193235,72 грн. Отже, в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_1 є вкладником банку - ПАТ «Банк Михайлівський».

31.05.2017р. відповідач надіслав позивачу довідку про стан рахунку №8002, в якій було повідомлено про нікчемність переказу коштів між його рахунками (а.с.10).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не включення рахунку №8002 до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Однак суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд вважає за необхідне відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного суду України стосовно того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на всі спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року у справі № 21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі №21-286а16, з огляду на наступне.

У ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" закріплено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання банку неплатоспроможним (банкрутом) застосовується в частині, що не суперечить нормам Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк може бути ліквідований за рішенням власників банку або у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо:

1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію;

2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії;

3) встановлено систематичне порушення банком законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції ОСОБА_2.

Порядок відкликання банківської ліцензії у банку, що ліквідується за ініціативою власників, визначається нормативно-правовими актами Національного банку України.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.

Крім того, згідно ст. 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність" ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо Національний банк України після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного.

Власники банку мають право розпочати процедуру ліквідації банку за рішенням загальних зборів лише після надання на це згоди Національним банком України та за умови відкликання банківської ліцензії.

Якщо банк, який ліквідується за ініціативою власників, віднесено Національним банком України до категорії проблемних або неплатоспроможних, Національний банк України та ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб вживають щодо нього заходи, передбачені цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідачами по даній справі є Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Дельта Банк, ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на предмет спору та правовий статус відповідачів у справі, спірні правовідносини та межі повноважень відповідачів визначені спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. ОСОБА_2 є юридичною особою публічного права.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з подальшими змінами, проблемний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії проблемних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність" і нормативно-правовими актами Національного банку України; неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

За цим законом система гарантування вкладів фізичних осіб, це сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є ОСОБА_2, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Ліквідація банківської установи є спеціальною санкцією, заходом впливу, застосовуваної Національним банком України до комерційних банків - порушників банківського законодавства.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією ОСОБА_2 та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити ОСОБА_2 про свої вимоги до банку. У разі призначення уповноваженої особи ОСОБА_2, якій делеговано ОСОБА_2 повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі ОСОБА_2.

Крім того, відповідно до ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» держава в особі Міністерства фінансів України або в особі банку, у якому держава володіє часткою понад 75 відсотків (крім санаційного банку) (далі - державний банк), має право брати участь у виведенні з ринку неплатоспроможного банку, що відповідає критеріям, визначеним Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Виведення неплатоспроможного банку з ринку за участі держави здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та/або за рахунок коштів державного банку.

Рішення про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку приймає Кабінет Міністрів України у визначеному ним порядку за пропозицією Національного банку України, у якій зазначається мінімальний необхідний обсяг участі держави в капіталізації неплатоспроможного банку, розрахований на основі відповідного висновку незалежного аудитора.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з наведеного до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Така ж сама позиція була викладена у п.25 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013р. «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», в якому зазначено, що оскільки ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно 3акону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_2 є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

ОСОБА_2 є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. ОСОБА_2 є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності ОСОБА_2.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначені повноваженнія ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, а саме:

1. ОСОБА_2 безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі ОСОБА_2 з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:

1) здійснює повноваження органів управління банку;

2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб;

5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх;

7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обовязковому зберіганню;

8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

9) здійснює відчуження активів та/або зобовязань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобовязань перед банком).

2. ОСОБА_2 може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку.

3. Усі або частина повноважень ОСОБА_2, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам ОСОБА_2. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам ОСОБА_2 чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

4. ОСОБА_2 має право залучати до своєї роботи інших осіб, оплата праці яких здійснюється за рахунок банку, що ліквідується, у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією ОСОБА_2.

5. ОСОБА_2 має право здійснювати реструктуризацію кредитної заборгованості на строк, що не перевищує строк ліквідації банку.

Статтею 49 3акону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено перелік заходів з підготовки задоволення вимог кредиторів, а саме:

1. ОСОБА_2 припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої ОСОБА_2 суми відшкодування за вкладами.

2. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону ОСОБА_2 здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні ОСОБА_2, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами ОСОБА_2.

3. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією ОСОБА_2.

4. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

5. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_2 сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті ОСОБА_2, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

6. ОСОБА_2 не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією ОСОБА_2.

7. ОСОБА_2 зобовязаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження ОСОБА_2 для повернення законним власникам.

8. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Таким чином, оскільки вимоги Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суперечать вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ці закони є спеціальними законами по відношенню до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вони чітко встановлюють процедуру ліквідації банків ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, а не через процедуру банкрутства, тому віднесення цієї категорії спорів до підвідомчості господарських судів, на думку суду є помилковим.

Частиною 2 ст.1 Господарського процесуального кодексу, в якій встановлена можливість звернення до господарського суду фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, лише у випадках передбачених законодавчими актами України, а саме по корпоративним спорам та справам про банкрутство.

Позивач не звертає позовних вимог до банку та не заявляє будь-яких вимог щодо банкрутства банку, який у таких спорах є стороною.

У зазначених правовідносинах спір виник між фізичною особою та ОСОБА_2 (юридичною особою публічного права, яка виконує делеговані повноваження), а тому за своєї суттю він є публічно-правовим.

З огляду на зазначені вище вимоги законодавства, суд вважає, що, враховуючи предмет позову, субєктний склад учасників спору та вимоги Законів України "Про банки і банківську діяльність" та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, проаналізувавши зміст постанови Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі №6-2309цс16, на думку суду, остання не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується обставин щодо відшкодування коштів за вкладом, а саме їх стягнення, однак, у межах даної справи позивач просить визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський, зобовязати відповідача вчинити певні дії, відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, суть спірних правовідносин полягає в тому, що під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ Банк Михайлівський Уповноваженою особою ОСОБА_2 не було включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 у зв'язку з нікчемністю, на думку уповноваженої особи, договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та банком.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

З наявної в матеріалах справи виписки по рахункам позивача вбачається, що 19.05.2016 р. за платіжними документами ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зі свого рахунку, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», на рахунок позивача №8001, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», здійснено перерахунок коштів з призначенням платежу «оплата процентів по договору», «повернення коштів згідно з договорами № 980-016-000192212 від 19.02.2016р., № 980-016-000219993, № 980-016-000234587 від 06.05.2016р.» перерахування залучених коштів згідно договорів.

Таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 р. відповідним платіжним дорученням зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», ініціювано переказ коштів на повернення позик та сплату процентів позивачу на підставі відповідних договорів, укладених між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_2 є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч.1 ст. 1 та ч.3 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція ОСОБА_2 здійснює управління поточною діяльністю ОСОБА_2; виконавча дирекція ОСОБА_2 має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників ОСОБА_2; 2) визначає порядок відшкодування ОСОБА_2 коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення ОСОБА_2 відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату ОСОБА_2 витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат ОСОБА_2, затвердженого адміністративною радою ОСОБА_2; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, листом Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_3 від 25.05.2017р. (вих. №3Г1(К)/19393) відповідач надіслав позивачу довідку про стан рахунку №8002, в якій було повідомлено про нікчемність переказу коштів у розмірі 193235,72 грн. між його рахунками, а саме з рахунку №8001 на рахунок №8002 (а.с.10).

Вичерпний перелік підстав за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, визначено ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими є: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Разом з тим, трансакції 19.05.2016 р. були вчинені на виконання договорів, укладених між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем,.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року, згідно п.1.4 гл.1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Таким чином, договори, які було укладено між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», за своєю природою та змістом не є розрахунковими документами.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку. ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено. Протилежного відповідачем не доводилось.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача, відкритий в цьому банку.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15 листопада 2016 року №1736-VIII розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» доповнено пунктом 15 такого змісту: « 15. До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчивши документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів ОСОБА_2 у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників».

Наказом уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» № 42/2 від 01.06.2016р. було затверджено результати перевірки правочинів, укладених з ПАТ «Банк Михайлівський», на наявність ознак нікчемності, зокрема затверджено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», зокрема по перерахуванню коштів на рахунки фізичних осіб, що мало наслідком повідомлення позивача про їх нікчемність (а.с. 120).

Відповідно до ч.1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач не надав до суду доказів наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається, та не доведено, що банк: уклав правочин з позивачем, умови якого передбачають платіж з метою надання переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Доводи відповідача про нікчемність правочину у зв'язку із тим, що кошти на ім'я позивача надійшли внаслідок виконання умов інших договорів, що суперечить вимогам законодавства, є безпідставними, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину, а факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів у вказаному розмірі відповідачем не заперечується.

До суду не надано також доказів існування відповідного судового рішення про визнання недійсним договору №980-016-000251175 від 23.05.2016 р., у зв'язку з чим твердження відповідача щодо наявності підстав визначених ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, тобто є безпідставними.

Також в матеріалах справи не міститься доказів того, що умови договору банківського вкладу №980-016-000251175 від 23.05.2016 р. передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Вкладом, розміщеним на індивідуальній основі або на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайний, може вважатися лише вклад, який запропонований окремій особі на підставі, зокрема, окремих рішень Уповноважених осіб банку тощо, тобто такі умови не пропонуються публічно невизначеному колу осіб. У разі неприйняття банком будь-яких документів, у яких фіксуються пільги для певних клієнтів банку (відсутності доказів) такі умови договору не можна вважати індивідуальними.

Таким чином, вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення рахунку № 8002 ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує, що договір банківського вкладу «Перше знайомство» №980-016-000251175 було укладено між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» 23.05.2016 р., тобто до процедури ліквідації банку, яка була розпочата з 13.07.2016 р. відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі якого виконавчою дирекцією ОСОБА_2 прийнято рішення №1213 від 12.07.2016 р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Також суд акцентує увагу на тому, що згідно постанови Правління Національного банку України №295/БТ від 27.04.2016 р. було змінено пункт 4 Постанови Правління Національного банку України №917/БТ від 22 грудня 2015 року та який в новій редакції не містить заборони ПАТ «Банк Михайлівський», зокрема, укладати договори банківського вкладу (депозиту), який був укладений в даному випадку.

Крім цього, за правилами ч.ч.1-3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - уповноважена особа ОСОБА_2 складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_2 станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа ОСОБА_2 зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч.5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - протягом шести днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція ОСОБА_2 затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_2 переліку вкладників. ОСОБА_2 публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина 6 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що уповноважена особа ОСОБА_2 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до ч.4 ст. 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 - уповноважена особа ОСОБА_2 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до ОСОБА_2 повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики ОСОБА_2, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до ОСОБА_2 на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи ОСОБА_2 та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Згідно п.6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами - протягом процедури ліквідації уповноважена особа ОСОБА_2 може надавати до ОСОБА_2 додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Позивача не включено до Переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, з підстав віднесення правочину щодо переказу коштів на рахунок позивача до нікчемних відповідно до ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що для захисту порушених прав позивача підлягають задоволенню шляхом зобов'язання Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 надати зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № 8002 ОСОБА_1 у розмірі 193235,72 грн. (сто дев'яносто три тисячі двісті тридцять п'ять гривень 72 коп.).

На підставі ст.ст. 10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними, а вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 128, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення рахунку № 8002 ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 надати зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № 8002 ОСОБА_1 у розмірі 193235,72 грн. (сто дев'яносто три тисячі двісті тридцять п'ять гривень 72 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Г.П. Самойлюк