Справа № 433/2091/17
Суддя: Певна О. С.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/2091/17
Провадження № 2а/433/65/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017

Троїцький районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Троїцьке адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракінського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1звернувся (далі - ОСОБА_1, позивач) до Троїцького районного суду Луганської області з позовом до Білокуракінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - Білокуракінське об'єднане УПФУ Луганської області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 березня 1993 року 4 сесією Луганської обласної ради народних депутатів ОСОБА_1 було обрано на посаду судді Троїцького районного суду Луганської області, про що було видано наказ №33 від 07.04.1993. Вища рада правосуддя 23.05.2017 своїм рішенням №1214/0/15-17 звільнила його з посади судді Троїцького районного суду Луганської області у відставку та відповідним наказом голови Троїцького районного суду Луганської області №24 від 12.06.2017 його було відраховано зі штату суду. 20 вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці та надав відповідачу відповідну довідку про стаж роботи. До довідки він додав необхідні документи, які свідчать про стаж роботи на посаді судді та інші документи, які свідчать про його право на зарахування до стажу судді іншої діяльності, а саме: роботи на посаді слідчого прокуратури Троїцького району з 26.08.1983 по 07.08.1986. Але відповідач не зарахував весь вказаний стаж роботи, крім стажу на посаді судді. Вважає, що відповідач не мав права позбавляти його стажу, який дає право на отримання довічного утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, свого повноваженого представника не направив, заперечення не надав, причина неявки суду невідома.

Відповідно до другого речення ч.1 ст.41 КАС України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що наказом № 33 від 07.04.1993 Управління юстиції в Луганській області ОСОБА_1 обрано народним суддею Троїцького районного народного суду, що підтверджується записом у трудовій книжці, заповненої на ім'я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з вкладишами до неї від 23.12.1987 та від 12.06.2017 (а.с. 7-19).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 травня 2017 року №1214/0/15-17 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Троїцького районного суду Луганської області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.30).

Наказом № 10-О від 12.06.2017 ОСОБА_1 відраховано зі штату судді Троїцького районного суду Луганської області у зв'язку із звільненням з посади судді за його заявою про відставку (а.с. 31).

Відповідно до довідки Троїцького районного суду Луганської області стаж ОСОБА_1 як судді, який має право на довічне грошове утримання станом на 12.06.2017 складає 34 роки 1 місяць 21 день, до якого включено і стаж роботи на посаді слідчого прокуратури Троїцького району з 26.08.1983 по 07.08.1986, який складає 2 року 11 місяців 12 днів (а.с. -29).

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.06.2017 за № 1034/17 вих., наданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області, заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становила 27200,00 грн. Довідка видана на підставі особового рахунку судді, працюючого на відповідній посаді за травень 2017 року (а.с. 32).

Згідно повідомлення Білокуракінського об'єднаного УПФУ Луганської області № 41/Л-14 від 30.08.2017 ОСОБА_1 отримує щомісячне грошове утримання, яке призначене з 27.06.2017. Загальний стаж роботи складає 45 років 06 місяці 10 днів, з яких 24 роки 01 місяць 09 днів складає стаж роботи на посаді судді. Стаж роботи на посаді слідчого зараховано до загального стажу роботи. Стаж роботи суддів визначається статтею 137 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ. Для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів стаж роботи на посаді слідчого не передбачено чинним законодавством. Право перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутнє (а.с. 5).

При вирішенні позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними суд виходить з наступного.

У частині першій статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів станом на час звільнення позивача у відставку були урегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» у відповідній редакції.

За унормуванням ч. 1 ст. 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно п. 25 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Законом України «Про Вищу раду правосуддя» № 1798-VIII від 21.12.2016 року внесено зміни до п. 34 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року, яким визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Статус судді позивач отримав 28 січня 1998 року.

В той час діяв Закон України від 15.12.1992 р. № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-XII), положення ст. 43 якого передбачали, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Отже, законодавством, яке діяло на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, роботи на посадах слідчих.

Колегія суддів звертає увагу, що 22.05.2008 року Конституційний Суд України в рішенні № 10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість, застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII, а саме: «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Наведені положення підтверджуються міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно пункту 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003 р.).

Відтак, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати роботу на посаді слідчого прокуратури Троїцького району з 26.08.1983 по 07.08.1986, який складає 2 року 11 місяців 12 днів.

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право позивачу на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, становить 27 роки 00 місяців 21 дні, а розмір щомісячного довічного грошового утримання - 90 відсотків заробітної плати судді.

За таких обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає, що відповідач, вирішуючи заяву щодо призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання від 27.06.2017 не взяв до уваги вказаних вище положень, що призвело до прийняття ним незаконного рішення, та враховуючи вимоги позову, права позивача підлягають захисту з 01.08.2017, враховуючи, що про порушення свого права позивачу стало відомо з відповіді відповідача від 30.08.2017.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо визнання дій Білокуранікського об'єднаного УПФУ Луганської області протиправними та зобов'язання Білокуранікського об'єднаного УПФУ Луганської області вчинити певні дії.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 118, 158-163, 171, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білокуракінського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області про визнанні бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Білокуракінського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області щодо відмови в зарахуванні до стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, строку роботи на посаді слідчого прокуратури Троїцького району з 26.08.1983 по 07.08.1986, - незаконними.

Зобов'язати Білокуракінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області провести з 01 серпня 2017 року розрахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, виходячи зі стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши строк роботи на посаді слідчого прокуратури Троїцького району з 26.08.1983 по 07.08.1986, у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного його розміру, з урахуванням фактично виплаченого.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Троїцький районний суд Луганської області.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2017 року.

Суддя О. С. Певна