Справа № 222/968/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Вайновська О.Є.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року справа № 222/968/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Володарського районного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 р. у справі № 222/968/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Володарського районного суду Донецької області з адміністративним позовом, в якому просив постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 145383 від 15.08.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати (а.с. 3-5).

Постановою Володарського районного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 р. у справі № 222/968/17 адміністративний позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 145383 від 15.08.2017 року складену інспектором роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 425 (чотириста двадцяти пяти) гривень скасовано.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на адресу Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції не надходило ані повідомлення про час та місце розгляду справи, ані копія позовної заяви разом з доданими до неї документами.

Вказує, що спірна постанова відповідає приписам ст. ст. 283 та 284 КУПАП. З постанови вбачається, що 15.08.2017 року позивач, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху, чим порушив п. 9.2 б Правил дорожнього руху України. Вказана обставина зафіксована інспектором за допомогою технічного приладу, закріпленого у патрульному автомобілі. З записом, зафіксованим на реєстратор, позивача було ознайомлено. Проте, у звязку зі спливом строку зберігання відеозаписів, на момент отримання ухвали про витребування останнього, запис не зберігся.

На відеозаписі, збереженому на оптичному диску, який доданий до матеріалів справи, видно, що позивача було зупинено у звязку із здійсненням ним повороту ліворуч без подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Апелянт звертає увагу суду на те, що п. 9.3 ПДР України передбачено, що в разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

Інспектором було перевірено шляхом вмикання лівого світлового покажчика повороту справність останнього, тому застосування посилання на п. 9.3 ПДР України за таких обставин є неприпустимим.

Вказує на те, що закриття судом першої інстанції провадження у справі є помилковим.

Позивач засобами електронного звязку надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

15.08.2017 року інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №145383, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 7).

Постанова обґрунтована тим, що 15.08.2017 року о 19-09 годині позивач рухався на автомобілі марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер AH8502А, по вулиці Матросова 66/68 в місті Маріуполі Донецької області та при здійснені повороту ліворуч не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху, чим порушив п.9.2.б Правил дорожнього руху України «Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху».

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п. 9.2.б Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світовими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга і третя статті 140.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, зі змісту постанови від 15.08.2017 року вбачається, що позивачем порушено п. 9.2.б ПДР України, а саме: що він при повороті ліворуч не подав поворот світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху.

Разом з тим, відповідно до п. 9.3 ПДР у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору. Сигнали початку руху від лівого краю проїзної частини, зупинки справа, повороту праворуч, перестроювання на смугу руху праворуч подаються правою рукою, витягнутою вбік, або лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору. У разі відсутності або несправності сигналів гальмування такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору.

З матеріалів справи вбачається, що при здійсненні повороту ліворуч позивач подав сигнал повороту витягнутою лівою рукою (а.с. 26-28).

Колегія суддів вказує на те, що з відеозапису взагалі не вбачається порушення п. 9.2.б ПДР України.

На відеозапису зафіксовано, що працівники поліції підходять до автомобіля під керуванням позивача, який вже не рухається, показують тільки йому якийсь запис на невідомому приладі і вимагають визнання у порушенні правил дорожнього руху, на що позивач заперечує і поясняє про несправність обладнання автомобіля і розказує про вчинення ним дій, що передбачені Правилами дорожнього руху. З відбитку часу на відеозапису вбачається, що він не співпадає з часом так званого порушення ПДР, вказаного в постанові.

Посилання апелянта на те, що лівий світловий покажчик повороту був справним взагалі не доведено.

При цьому, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на зауваження позивача щодо відсутності доказів порушення ним правил дорожнього руху, було лише повідомлено про право оскаржити постанову в суді, що свідчить, на думку суду, про формальний підхід під час розгляду справи, наслідком якої стало складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що у діях позивача 15.08.2017 року був наявний склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, позовні вимоги щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 145383 від 15.08.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. підлягають задоволенню.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Щодо закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 171-2 КАС України. Зазначені справи розглядаються в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Відповідно до вимог ч.4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов крім іншого, може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. Крім того, ч.2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову крім іншого про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень. Отже закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення не входить до повноваження адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС, що відповідно до ст. 201 КАС України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 201, 207, 211, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Постанову Володарського районного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 р. у справі № 222/968/17 - змінити.

Змінити резолютивну частину постанови Володарського районного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 р. у справі № 222/968/17, виключивши з резолютивної частини третій абзац.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_4