Справа № 2-а-2210/10/0216
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2210/10/0216
Головуючий у 1-й інстанції: Тучинська Н.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з адміністративними позовами до управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною щодо не нарахування і не виплати їм надбавки до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; зобов'язання перерахувати і виплатити їм з 01 травня 2010 року по день розгляду справи судом.

Постановою Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2010 року визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області щодо недоплати пенсії позивачам як дітям війни; зобовязано управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області здійснити перерахунок пенсії позивачам за період з 06 червня 2010 року по 13 грудня 2010 року з урахуванням підвищення її на 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та виплати недораховану суму;

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, позивачі мають статус дітей війни та відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни мають право на отримання підвищення до пенсій в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Право позивачів на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України Про соціальний захист дітей війни.

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

На момент звернення позивачів до суду, нарахування доплати до їх пенсій в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не здійснено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду, щодо наявності у відповідача обовязку нараховувати та сплачувати позивачам доплати до пенсій, передбачені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, а саме визначив перерахунок пенсії у розмірах з урахуванням підвищення її на 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни, а Законом України "Про соціальний захист дітей війни" взагалі не встановлено розмір мінімальної пенсії за віком.

Поняття мінімального розміру пенсії за віком визначено ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України Про державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченими п. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , іншого нормативно-правового акта, який би визначив цей розмір або встановив інший розмір немає.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо задоволення заявлених вимог у спосіб, строках та межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області, залишити без задоволення, а постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13 грудня 2010 року, без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно:

секретар