Справа № 804/16252/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"07" грудня 2017 р.Справа № 804/16252/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Федосєєвій Ю.В.,

за участю представника відповідача Солодовника С.О.,

розглянувши у порядку відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі №804/16252/15 за позовом Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати за землю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 10.12.2015 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до голови ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за землю у сумі 12395, 86 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що станом на момент звернення до суду з даним позовом, відповідач має заборгованість перед бюджетом з орендної плати за землю у сумі 12395,86 грн., яка утворилася у зв'язку із несплатою узгоджених грошових зобов'язань.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь державного бюджету податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 12395 грн. 86 коп..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача та відповідач в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - фізична особа ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) знаходиться на податковому обліку в Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Податковим органом в адміністративному позові зазначено, що згідно облікових даних ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська відповідач має податковий борг перед бюджетом з орендної плати за землю у сумі 12395, 86 грн. (з яких 12364, 50 грн. - основний борг, 31,36 грн.- пеня). Податковий борг виник внаслідок несплати податкових ОСОБА_2 зобов'язань з орендної плати за землю, нарахованих на підставі розрахунку та згідно податкового повідомлення-рішення від 24.06.2014 року №10417-15, що з урахуванням переплати складає 4071,42 грн., на підставі розрахунку та згідно податкового повідомлення-рішення від 21.05.2015 року №762-15 в сумі 2188,27 грн., на підставі розрахунку та згідно податкового повідомлення-рішення від 21.05.2015 року №763-15 в сумі 6104, 81 грн., також 31, 36 грн. - пеня. Оскільки до теперішнього часу вказані податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались, зазначені в них зобов'язання є узгодженими та не погашеними відповідачем, а тому на момент звернення позивача до суду з даним позовом сума податкового боргу відповідача з орендної плати за землю становить 12395,86 грн., яка належить стягненню з відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області вжиті усі заходи для забезпечення сплати відповідачем податкових зобов'язань, однак добровільного погашення останнім податкового боргу не відбулося, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення такого боргу є правомірними та обгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п.36.1., п.п.36.2. ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Пунктами 54.1, 54.5, ст.54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як зазначалось вище, на момент звернення податкового органу до суду з вказаним позовом у відповідача наявний податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 12395,86 грн, що виник у зв'язку з несплатою ОСОБА_2 податкових зобов'язань з орендної плати за землю, нарахованих на підставі розрахунку та згідно податкового повідомлення-рішення від 24.06.2014 року №10417-15, що з урахуванням переплати складає 4071,42 грн., на підставі розрахунку та згідно податкового повідомлення-рішення від 21.05.2015 року №762-15 в сумі 2188,27 грн., на підставі розрахунку та згідно податкового повідомлення-рішення від 21.05.2015 року №763-15 в сумі 6104, 81 грн., також 31, 36 грн. - пеня. Вказані податкові повідомлення-рішення та вимога направлялись відповідачу рекомендованою кореспонденцією (а.с.4-7).

Відповідно до положень п.20.1 ст.20 ПК України за органами державної податкової служби закріплено такі права, як здійснення контролю за додержанням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків) та порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також застосовування до платників податків фінансових (штрафних) санкцій, стягнення до бюджетів та державних цільових фондів сум грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягнення сум простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.137 п.14.1. ст.14 та згідно з п.п.41.2 ст.41 ПК України передбачено, що органами стягнення, якими є державні органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, є виключно контролюючі органи (органи доходів і зборів), а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Під грошовим зобов'язанням платника податків ПК України визначає суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідачем не сплачені узгоджені податкові зобов'язання в необхідних розмірах у встановлений законом термін.

Таким чином, сума грошового зобов'язання ОСОБА_2 з орендної плати за землю у сумі 12395,86 грн., в контексті вищенаведеної норми чинного законодавства, є податковим боргом.

Відповідно до ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог ст. 59 ПК України позивачем було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу від 01.09.2014 року №4283-25 на суму 4471,42 грн..

Пунктом 59.5 ст. 59 ПК України, визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як зазначалось вище, податковим органом направлялись ОСОБА_2 податкові повідомлення-рішення та вимога, сума податкового боргу на теперішній час разом з пенею складає 12395,86 грн.. Вказані рішення податкового органу відповідачем в судовому порядку у встановлений законом строк не оскаржувались, а тому податкові зобов'язання є узгодженими, будь-якого погашення боргу відповідачем не проводилось.

Зазначені обставини представником відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечувались та не спросовані.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Статтею 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.1); стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3).

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1244 від 29.12.2010 року.

Судом першої інстанції вірно зроблений висновок, що ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області вжиті усі заходи для забезпечення сплати відповідачем податкових зобов'язань, однак добровільного погашення останнім податкового боргу не відбулося, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення такого боргу є правомірними та обгрунтованими.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України від 12.09.2017 року у справі №2а-10596/12/2670 колегією суддів до уваги не приймається, оскільки предметом спору у наведеній справі було податкове повідомлення-рішення, з яким не погодився платник податків, і саме в рамках такої справи судом встановлювалась правомірність прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення.

Натомість, у даній справі предметом розгляду є стягнення податкового боргу за узгодженим податковим зобов'язанням.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі №804/16252/15 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі №804/16252/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 11 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.Ю. Чумак