Справа № 819/826/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10429/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Шинкар Т.І., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.05.2017 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 19.05.2017 року №А-3764/0-1254/6-17 та зобов'язати відповідача повторно розглянути її заяву про надання їй дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність (безоплатно) земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0876 для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,2478 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу - під господарськими будівлями та дворами), державної власності розташованої на території Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області за межами населеного пункту.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Згідно із частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 18.10.2013 № ТН/:01:001/00000408 ПП «Гео Юнікс» було виготовлено відповідний проект землеустрою та у встановленому законом порядку були внесені до Державного земельного кадастру відомості про формування земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера :01:001:0876.

Після чого, відповідно до статті 55 Закону № 858-IV позивач 18.04.2017 звернулася із заявою до відповідача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з метою передачі у власність (безоплатно) земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0876, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,2478 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу під господарськими будівлями та дворами) державної власності розташованої на території Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області за межами населеного пункту.

Водночас до зазначеної заяви позивач надав наступні документи: - копію проектної пропозиції на реконструкцію нежитлової будівлі (стайні) під господарську будівлю та споруди (для зберігання інвентаря та обладнання, транспортних засобів, для утримання свійських тварин та птиці) на земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства на території Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області; - копію витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку :01:001:0876; - копію паспорта; - копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків; - копію викопіювання із публічної кадастрової карти України.

Однак, за результатами розгляду зазначеної заяви, відповідач прийняв рішення від 19.05.2017 № А-3764/0-1254/6-17 «Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу» згідно якого відмовив позивачу у задоволенні заяви щодо відведення земельної ділянки у власність. Водночас, відповідачем у зазначеному рішенні було рекомендовано позивачу завершити оформлення документації із землеустрою відповідно до зазначеного наказу.

Підпунктом 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно із частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом «а» частиною третьою статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність (безоплатно) земельної ділянки, відповідач приймає одне з таких рішень: дає дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови, які визначені частиною сьомою ст. 118 ЗК України.

Згідно оскарженого рішення, що відповідач, відмовляючи у задоволені зазначеної заяви позивача від 18.04.2017, не зазначив жодної причини, яка стала підставою для відмови у задоволенні зазначеної заяви, чим порушив частину сьому статті 118 ЗК України.

Водночас, суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що підставою для відмови у задоволенні зазначеної заяви стало неподання позивачем проекту технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на затвердження, оскільки порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України, який не зобовязує позивача подавати на затвердження зазначений проект до відповідача для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, відповідач в оскарженому рішенні лише рекомендував позивачу завершити оформлення проекту технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до пункту 4 наказу від 18.10.2013 № ТН/:01:001/00000408, а не зобовязав останнього відповідно до статті 118 ЗК України завершити оформлення зазначеного проекту, а тому суд дійшов висновку, що таке прохання носить рекомендаційний характер, а не обовязок.

Водночас, суд звертає увагу на те, що наказом Держземагенства України від 15.10.2014 № 328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України» введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014, у відповідності до якого визначено, що починаючи з 15.10.2014 Головним управлінням направляються відповідні клопотання до органів місцевого самоврядування про висловлення позиції щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо можливості подальшого надання у власність (користування) земельних ділянок на території відповідних сільських (міських, селищних) рад.

З рішення Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 18.05.2017 № 141, що зазначена сільська рада не заперечувала щодо можливості передачі у власність позивачу земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0876, однак і зазначене рішення сільської ради відповідач не взяв до уваги при розгляді зазначеної заяви позивача від 18.04.2017.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській обл. від 19.05.2017 № А-3764/0-1254/6-17 «Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу щодо відведення земельної ділянки у власність» є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року у справі № 819/826/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку частини 3 статті 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено 13.12.2017 року