Справа № 816/1208/17
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 р.Справа № 816/1208/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2017р. по справі № 816/1208/17

за позовом ОСОБА_1

до Керівника (заступник керівника) Головного управління ДФС у Полтавській області Коротюка Дмитра Володимировича , Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

25.07.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Керівника (заступника керівника) Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області Коротюка Дмитра Володимировича (далі - відповідач-1), Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - відповідач-2), в якому просив скасувати визнати протиправною та скасувати Вимогу № Ф-680-17 від 05.04.2017 року сформовану відповідачем-1 про сплату позивачем боргу в сумі 24 434, 09 грн., у тому числі недоїмка17215, 59 грн., штрафи 7 218, 50 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач посилається на неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги доводи суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач був зареєстрований як фізична особа - підприємець 06.11.2008., та взятий на облік в органі державної податкової служби, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків Полтавської МДПІ (Диканське відділення) від 06.11.2008 №348.

25.05.2012 позивачу видано свідоцтво платника єдиного податку серія НОМЕР_1, згідно з яким датою обрання або переходу останнього на спрощену систему оподаткування є 01.01.2012 року.

12.05.2015 державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Диканського районного управління юстиції Полтавської області внесено запис №4001773 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, про що свідчить відповідне повідомлення від 22.05.2015 вих.№77.

У період з 28.04.2016 по 06.05.2016 на підставі зазначеного наказу від 21.03.2016 року № 114, була проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності ФО-П позивача, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 01.04.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 01.04.2016, результати якої оформлені актом від 06.05.2016 №94/16-24-13.1-НОМЕР_2.

За висновками акту від 06.05.2016 №94/16-24-13.1-НОМЕР_2, перевіркою встановлено порушення ФО-П позивача пункту 4 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» а саме, неподання останнім звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011-2014 роки. У зв'язку з неподанням позивачем звітності з нарахування єдиного внеску за 2011, 2012, 2013, 2014, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ - в ході перевірки визначено суму недоплати єдиного внеску позивачем на суму 20568,43 грн, в тому числі за 2011 рік на 4010,28 грн, за 2012 рік на 4572,42 грн, за 2013 рік на 4800,75 грн, за 2014 рік на 5071,75 грн, за 2015 рік (з 01.01.2015 по 12.05.2015) на 2113,23 грн.

Відповідачем винесено: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.06.2016 №Ф- на суму 20568,43 грн; рішення від 23.06.2016 №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 170 грн; рішення від 23.06.2016 №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 3862,84 грн.

Вказане рішення було оскаржено позивачем до відповідача-2.

Рішенням відповідача-2 про від 07.09.2016 №915/Я/16-31-10-05-11 скаргу позивача задоволено частково, скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.06.2016 №Ф- та рішення від 23.06.2016 №, №, а також зобов'язано сформувати та направити позивачу нову вимогу та нові рішення про застосування штрафних санкцій згідно вимог чинного законодавства.

У зв'язку з цим, Полтавською ОДПІ ГУДФС у Полтавській області 27.10.2016 були винесені:

вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на суму 20568,43 грн; рішення №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 3862,84 грн;

рішення №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 510,00 грн.

Позивач оскаржив вказане рішення до відповідача-2.

Рішенням відповідача-2 від 10.01.2017 №12/Я/16-31-10-06-11, скаргу позивача задоволено частково, скасовано рішення від 27.10.2016 № в частині застосування штрафу в сумі 507,18 грн, в іншій частині скаргу позивача залишено без задоволення, а вимогу №Ф- від 27.10.2017 та рішення від 27.10.2016 № - без змін.

Рішенням про результати розгляду скарги від 22.03.2017 №3808/Я/99-99-11-02-02-25 ДФС України вирішила вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.10.2016 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 27.10.2016 № Полтавської ОДПІ ГУДФС у Полтавській області, рішення за результатом розгляду первинної скарги від 10.01.2017 №12/Я/16-31-10-06-11 ГУДФС у Полтавській області - залишити без змін, а скаргу позивача від 23.02.2017 №4/с/ЯІМ - без задоволення.

На підставі вищевказаних рішень контролюючих органів про результати розгляду скарг відносно позивача заступником начальника-начальником Решетилівського відділення Полтавської ОДПІ ГУДФС у Полтавській області Бакун С.А. винесено рішення від 13.01.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 3355,66 грн; керівником (заступником керівника) ГУДФС у Полтавській області Коротюк Д.В. винесено вимогу від 05.04.2017 №Ф-680-17 про сплату боргу (недоїмки) на суму 24434,09 грн, з яких 17215,59 грн - недоїмка, 7218,50 грн - штраф.

Відмовивши у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача та законність оскаржуваної вимоги, оскільки податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Пунктом 2.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-2 від 8.10.2010 (чинний до 08.01.2014), встановлено, що звіт до органів Пенсійного фонду подається особисто фізичною особою, страхувальником або відповідальною особою фізичної особи або страхувальника за місцем взяття на облік в органах Пенсійного фонду.

Згвдно з п. п. 2.1, 2.10 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №454 (чинного до 30.04.2015) звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за місцем взяття на облік в органах доходів і зборів в один із таких способів: засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством; на паперових носіях, завірених підписом керівника страхувальника та скріплених печаткою (за наявності), разом з електронною формою на електронних носіях інформації; на паперових носіях, якщо у страхувальника кількість застрахованих осіб не більше п'яти. Звіт, надісланий поштою, не вважається поданим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Статтею 1 вказаного вище закону, встановлено, що мінімальний страховий внесок сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця, а максимальна величина бази нарахування єдиного внеску максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Статтею 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) встановлено ставку судового збору в розмірі 34,7 % визначеної бази оподаткування.

У відповідності до п. 4 Розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (в редакції 2015 року, далі - Інструкція №449) передбачено, що для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, - 34,7 відсотка суми, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати та розміру внеску, встановленого Законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Пунктом 6 Розділу ІV Інструкції №499 встановлено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування: зазначена категорія платників самостійно для себе обчислює суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, незалежно від отримання доходу (прибутку); платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники можуть сплачувати єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу. При цьому суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Матеріали справи свідчать, що в період з 28.04.2016 по 06.05.2016 ОСОБА_5, на підставі поданої заяви до державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності, відповідно до наказу від 21.03.2016 №114, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності ФО-П позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 01.04.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 01.04.2016, яка набула форми акту від 06.05.2016 №94/16-24-13.1-НОМЕР_2.

Перевіркою встановлено та позивачем в ході розгляду справи не заперечувалося неподання ним звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску протягом 2011-2015 років.

У зв'язку з неподанням ФО-П позивачем звітів про нарахування єдиного внеску за 2011, 2012, 2013, 2014 роки в ході перевірки визначено суму недоплати єдиного внеску ФО-П позивача на суму 20568,43 грн, в тому числі за 2011 рік на 4010,28 грн, за 2012 рік на 4572,42 грн, за 2013 рік на 4800,75 грн, за 2014 рік на 5071,75 грн, за 2015 рік (з 01.01.2015 по 12.05.2015) на 2113,23 грн.

Перевіркою встановлено та підтверджено в ході судового розгляду факт несплати ФО-П позивачем єдиного внеску на суму 20568,43 грн, відповідно, наявні підстави для донарахування позивачу грошового зобов'язання щодо сплати єдиного внеску.

Згідно з п.п. 1, 2 Розділу VІІ Інструкції №449 (в редакції станом на момент винесення рішень про застосування штрафних санкцій) за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 25 вказаного Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах:

у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", за формою згідно з додатком 11 до цієї Інструкції. Підставою для прийняття цього рішення є акт про зазначене порушення, що складається в довільній формі;

за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Для платників, зазначених у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, - календарний рік, для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, - календарний квартал відповідно;

за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акта перевірки від органу доходів і зборів або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми.

Якщо за результатами перевірки виявлено в окремих місяцях суми донарахованого (своєчасно не обчисленого) єдиного внеску, то за кожне таке донарахування (кожний місяць) відповідно до Закону накладається штраф у порядку та розмірах, визначених у абзацах четвертому - сьомому цього пункту.

Для дотримання вимог щодо максимального розміру (50 відсотків) штрафу: визначається сукупно сума донарахувань за всіма звітними періодами, в яких вони виявлені; визначається сукупно сума штрафу за всіма звітними періодами, у яких виявлені донарахування та за якими нараховано такі штрафи; здійснюється обрахування максимального розміру штрафу від сукупної суми донарахувань та порівнюється із фактично нарахованою сумою штрафів, визначеною сукупно за всі звітні періоди, в яких донараховано суми єдиного внеску.

До сплати визначаються суми штрафів, що не перевищують максимального їх розміру, визначеного цим підпунктом. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за формою згідно з додатком 13 до цієї Інструкції. Підставою для прийняття відповідного рішення є акт перевірки платника єдиного внеску;

за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, за формою згідно з додатком 14 до цієї Інструкції.

Підставою для прийняття відповідного рішення є акт документальної перевірки платника єдиного внеску;

за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), за формою згідно з додатком 15 до цієї Інструкції.

Розрахунок зазначеної штрафної санкції здійснюється за даними акта документальної перевірки платника єдиного внеску;

за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Ті самі дії, вчинені платником єдиного внеску, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою звітності.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", за формою згідно з додатком 16 до цієї Інструкції.

Відповідно до п.п. 7-12 Розділу VІІ Інструкції №449 визначено, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5 та 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник відповідного органу доходів і зборів або його заступник.

За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Рішення приймається за встановленою формою у двох примірниках.

Перший примірник рішення протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається платнику у порядку, встановленому для надсилання вимог, або вручається під підпис керівнику або головному бухгалтеру платника, банку чи фізичній особі - платнику єдиного внеску.

Другий примірник залишається в органі доходів і зборів. Надіслані (вручені) рішення про застосування фінансових санкцій реєструються в журналі обліку рішень про застосування фінансових санкцій за формою згідно з додатком 19 до цієї Інструкції.

Рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнім відомим місцем її перебування з повідомленням про вручення.

Суми штрафів та пені, передбачені пунктами 2, 3, 5 та 6 цього розділу, підлягають сплаті платником єдиного внеску чи банком протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення або можуть бути оскаржені у цей самий строк до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу доходів і зборів, посадовими особами якого прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення вищим органом доходів і зборів або судом рішення у справі.

Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату боргу (недоїмки), якщо застосування фінансових санкцій пов'язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми боргу (недоїмки).

Рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску чи банк отримали рішення про нарахування пені та/або застосування штрафів і не сплатили зазначені в них суми протягом десяти календарних днів, а також не оскаржили це рішення чи не повідомили у цей строк відповідний орган доходів і зборів про його оскарження, таке рішення передається для виконання органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства.

Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в тому самому порядку, що і суми недоїмки зі сплати єдиного внеску.

На підставі матеріалів акту перевірки від 06.05.2016 №94/16-24-13.1-НОМЕР_2 контролюючим органом відносно позивача були винесені:

рішення від 27.10.2016 № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму 510,00 грн (оскаржувалося позивачем в адміністративному порядку, однак залишене контролюючим органом без змін);

рішення від 13.01.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 3355,66 грн (винесене контролюючим органом з урахуванням рішень про результати розгляду скарг ОСОБА_1.).

Вказані рішення позивачем не були оскаржені.

З матеріалів справи вбачається, що в акті перевірки встановлено, що згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Диканському районі позивач є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ та не отримує пенсію за інвалідністю.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вказаного визначено дві умови звільнення платника від сплати єдиного внеску - наявність у особи статусу пенсіонера за віком або інваліда та факт отримання, відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги.

Критерієм звільнення від сплати єдиного внеску разом із фактом отримання пенсії, у тому числі пенсії за віком на пільгових умовах, є наявність у особи, яка обрала спрощену систему оподаткування, статусу пенсіонера за віком, що встановлюється до відповідності всім умовам, визначеним законом, зокрема, досягнення певного віку, після якого вона має право на призначення відповідної пенсії.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 вказаного Закону встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 вказаного Закону, виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Статтею 8 вказаного Закону визначено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є різними державними пенсіями.

Враховуючи викладене, положення частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не розповсюджується на осіб, які отримують пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо посилань позивача в своїй апеляційній скарзі про винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу № Ф-680-17 від 05.04.2017 року в сумі 24 434, 09 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. п. 3, 4 Розділу VI Інструкції №449 фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Як вбачається з матеріалів справи, на кінець календарного місяця - 31.03.2017 року обліковується борг на суму 24 434,09 грн., на яку сформовано вимогу про сплату боргу № Ф-680-17 від 05.04.2017 року.

В своїй апеляційній скарзі позивач вказує на реєстрацію вимог від 27.10.2017 року та від 05.04.2017 року за різними порядковими номерами, вказане спростовується матеріалами справи, колегія суддів вказує, що вимога про сплату боргу була сформована на підставі акту перевірки.

Щодо посилань позивача на ту обставину, що триває процедура судового оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 27.10.2016 року у справі № 816/715/17, то колегія суддів вказує наступне.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини по даній справі, були доведеними й по справі № 816/715/17, відповідно до якої позивач просив визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф- від 27.10.2016 року. Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2017 року та залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 року, у задоволенні позову відмовлені. Таким чином наведені доводи є необґрунтованими.

Критерії протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень передбачені частиною 3 статті 2 КАС України.

Виходячи із викладених вище обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що податковим органом прийнято обґрунтоване рішення, оскільки прийняте та вчинене на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Апеляційна скарга не містить спростувань вказаних обставин, а лише повторює правову позицію, викладену у позові.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2017р. по справі № 816/1208/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бенедик А.П. Спаскін О.А.

Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017 р.