Справа № 520/10412/17
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/10412/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Романішина В.Л.,

Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на постанову Київського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2017р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017р. ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Центрального ОУПФ України в м.Одесі, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Центрального ОУПФ України в м.Одесі «Про відмову у призначенні пенсії у разі переведення з виду на вид» за №829394 від 19.04.2017р.;

- зобов'язати Центральне ОУПФ України в м.Одесі призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 7.04.2017р. у відповідності до п.19 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. у розмірі 60% від середнього заробітку померлого годувальника ОСОБА_3 за матеріалами пенсійної справи з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 26.12.2008р. вона перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію за віком. У зв'язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_3 вона звернулась із заявою до УПФ про переведення на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Однак, рішенням УПФ за №829394 від 19.04.2017р. їй відмовлено у переході на пенсію у зв'язку із втратою годувальника з посиланням на п.5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» за №213 від 2.03.2015р., який набрав чинності з 1.04.2015р..

Позивачка вважає, що рішення УПФ незаконне та порушує її права на отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника

Посилаючись на вказані обставини просила позов задовольнити.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2017р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Центрального ОУПФ України в м.Одесі №829394 від 19.04.2017р. «Про відмову у призначенні пенсії у разі переведення з виду на вид».

Зобов'язано Центральне ОУПФ України в м.Одесі призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію у зв'язку втратою годувальника з 7.04.2017р., відповідно до п.19 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII у розмірі 60% від середнього заробітку померлого годувальника ОСОБА_3 за матеріалами пенсійної справи з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Звернуто постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у позивачки є усі передбачені законом підстави для переведення її на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судовою колегією встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка із 26.12.2008р. перебуває на обліку в Центральному ОУПФ України в м.Одесі та отримує пенсію за віком. З вересня 1972р. ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується актовим записом про шлюб за №116 від 16.09.1972р. (а.с.10).

ОСОБА_3 перебував на обліку в Центральному ОУПФ України в м.Одесі і отримував пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до ЗУ «Про прокуратуру» у розмірі 90% від заробітної плати у сумі 10 557,35грн. (а.с.11). Розмір пенсії ОСОБА_3 на дату смерті становив 9634,61грн., що підтверджується копією розпорядження УПФ за №824936 від 7.09.2016р. (а.с.13).

У зв'язку зі смертю чоловіка ОСОБА_3, позивачка 7.04.2017р. звернулась із заявою до УПФ про переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Однак, рішенням УПФ за №829394 від 19.04.2017р. ОСОБА_2 відмовлено у переході на пенсію у зв'язку з втратою годувальника з посиланням на п.5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» за №213 від 2.03.2015р., який набрав чинності з 1.04.2015р. (а.с.14).

Перевіряючи правомірність дій Центрального ОУПФ України в м.Одесі, які позивачка просить визнати протиправними, апеляційний суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч.2 ст.5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

В ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами ч.19 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» за №1789-XII від 5.11.1991р., пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. До непрацездатних членів сім'ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до «Прикінцевих положень» ЗУ «Про прокуратуру» за №1697-VII від 14.10.2014р., цей закон набирає чинності з 15.07.2015р..

Таким чином, на момент звернення позивачки за переведенням її з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника (7.04.2017р.) вже діяв ЗУ «Про прокуратуру» за №1697-VII від 14.10.2014р., норми якого передбачають право особи на призначення даного виду пенсії.

Разом з цим, у відповідності до ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: в т.ч. чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Пенсія по втраті годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті.

Отже, апеляційний суд зазначає, що положення ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» надають право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника незалежно від виду пенсії, який отримував померлий.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_4 має право на переведення на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, а рішення УПФ є протиправним.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 198, 200, 206,254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2017р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: В.Л. Романішин

А.В. Крусян