Справа № 813/2799/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року Справа № 813/2799/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Тронка О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного агентства рибного господарства України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Державне агентство рибного господарства України (далі позивач, Держрибагентство) з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач, Департамент ДВС), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 21.06.2017 року про накладення штрафу (ВП №53831593).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головою Держрибагентства вжито всіх заходів, спрямованих на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2017 року. Адже прийняття рішення щодо призначення на посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області можливе лише після проходження спеціальної перевірки та з врахуванням її результатів. Боржник не допускав жодної затримки у виконанні судового рішення, а причини його невиконання є поважними. Незважаючи на це, державний виконавець прийняв необґрунтовану постанову про накладення штрафу, не врахувавши жодних обставин, які сповільнюють виконання рішення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд заслухав пояснення сторони позивача, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Старшим державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮ України постановою від 25.04.2017 (ВП №53831593) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №876/10404/16 виданого 03.04.2017 Львівським апеляційним адміністративним судом, у якому зокрема, зобовязано голову Державного агентства рибного господарства України прийняти рішення за результатами проведення конкурсу щодо призначення ОСОБА_4 на посаду начальника Управління державного агентства рибного господарства Львівської області /а.с.12-13/.

Постановою того ж державного виконавця від 21.06.2017 (ВП №53831593) встановлено, що рішення суду боржником не виконано станом на 21.06.2017 та накладено за його невиконання штраф на користь держави у розмірі 3400,00 грн.; зобовязано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду /а.с.14-15/.

Вважаючи причини невиконання рішення суду обєктивними, а постанову про накладення штрафу безпідставною, позивач звернувся з позовом про її скасування до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1).

Статтею 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1).

За приписами ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1).

Згідно з ч. 3 цієї ж статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 16).

Відповідно до встановленого ст. 63 Закону №1404-VIII порядку виконання рішень за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Отже, чинним законодавством на державного виконавця покладено обов'язок щодо вжиття передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також наділено повноваженнями стосовно накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Таким чином, у разі невиконання боржником без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, на останнього накладається передбачений Законом штраф.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аргументуючи неможливість виконання рішення суду у встановлені терміни позивач вказує на те, що згідно з ст. 56 Закону України «Про запобігання корупції» стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального чи особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком, перелік яких затверджується Національним агентством, проводиться спеціальна перевірка, у тому числі щодо відомостей поданих особисто. Заява про призначення на посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області підписана ОСОБА_4 14.04.2017. Згода на проведення спеціальної перевірки надана ОСОБА_4 лише 26.04.2017, після чого Держрибагентством були надіслані запити до відповідних державних органів, до компетенції яких належить проведення спеціальної перевірки. Також поінформовано суд, що після проходження спеціальної перевірки та у разі відсутності обмежень у зайнятті посади, кандидат на посаду узгоджується Міністром аграрної політики України та головою місцевої державної адміністрації.

Однак суд не бере до уваги такі покликання сторони позивача, з огляду на наступне.

Згідно з виконавчим листом №876/10404/16 виданим 03.04.2017 Львівським апеляційним адміністративним судом, голову Державного агентства рибного господарства України зобовязано прийняти рішення за результатами проведення конкурсу щодо призначення ОСОБА_4 на посаду начальника Управління державного агентства рибного господарства Львівської області за результатами вже проведеного конкурсу /а.с.12-13/. Крім того, листом Львівської обласної державної адміністрації від 23.05.2017 №5/6-3464/0/2-17-4, отриманим Держрибагентством 26.05.2017 року, відмовлено у погодженні ОСОБА_4 на посаду.

Таким чином, стороною позивача не обґрунтовано неприйняття рішення за результатами проведення конкурсу щодо призначення ОСОБА_4 на посаду у період з 26.05.2017 до 21.06.2017 року, тобто до дня винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та законність та обґрунтованість прийнятої державним виконавцем постанови про накладення штрафу. Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати понесені позивачем у разі відмови у задоволені позову поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати поверненню не підлягають.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 13.12.2017 року.