Справа № 644/4355/17
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/4355/17
Провадження № 2-а/644/186/17
ПОСТАНОВА
Іменем України
06 грудня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бугери О.В.

за участю секретаря Ілова А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ісмаілова Р.Г.,

представника відповідача Гожа А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач, звернулася до суду з позовною заявою в порядку адміністративного провадження, в якій просить визнати дії Індустріального об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України м.Харкова, щодо відмови в зарахуванні стажу роботи що дають право на призначення пенсії за віком - протиправними; скасувати рішення №84 від 01.06.2017 р. комісії Індустріального об`єднанного Управління Пенсійного Фонду України в м. Харкові про результати розгляду моєї заяви про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком; зобов`язати Індустріальне об`єднане Управління Пенсійного Фонду України м.Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.05.2017 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернулась до Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Харкова. Рішенням №84 від 01.06.2017 р. комісією Індустріального Об`єднанного Управління Пенсійного фонду України міста Харкова області їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком. В рішенні зазначено, що загальний стаж роботи з наданих документів складає 10 років 3 місяця 20 днів. Згідно зазначеного рішення, до загального стажу роботи не зараховано період догляду за дитиною з 01.01.1981 р. по 31.08.1982 р. в зв`язку з тим, що в наданих документах, а саме в свідоцтві про народження сина переклад її імені (як матері) - « ОСОБА_2 », що не співпадає з іменем зазначеним в моєму паспорті «ДІЛШАД». Також не зараховано до стажу роботи період роботи за записом в трудовій книжці з 01.10.1977 р. по 21.10.1981 р. із-зі відсутності повної підстави для звільнення, вказано лише дата, номер приказу про звільнення та відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 18.11.1992 р. по 30.05.1993 р. оскільки немає повної підстави про зарахування та звільнення, вказано лише наказ без дати. У зв`язку з наведеним позивач була змушена звернутися до суду.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, в своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені в позові. Також, представник позивача зазначив, що при вирішенні питання про призначення пенсії позивача не повідомляли про необхідність подати уточнений переклад свідоцтва про народження, що було усунено шляхом звернення до перекладача та цей переклад був посвідчений нотаріально, але вже після прийняття рішення про відмову. Також зазначав, що усунути недоліки, на які посилається відповідач, шляхом внесення виправлень та отримання довідок не є можливим, оскільки з 1981 року на території ОСОБА_3 по теперішній час тривають воєнні дії. Відповідачем не було запропоновано позивачу скористатись можливістю привести свідків. З урахуванням викладених доводів просили позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, надала письмові заперечення проти позову, які були долучені до справи.
Представник відповідача в запереченнях проти позову та своїх поясненнях, посилалась на те, що 29.05.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням управління № 84 від 01.06.2017 року було відмовлено у призначенні пенсії. При прийнятті рішення Управління виходило з того, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідними умовами для призначення пенсії за віком є досягнення віку та необхідний страховий стаж, який повинен складати 15 років. Загальний стаж роботи ОСОБА_1 згідно наданих документів складає 10 років 3 місяця 20 днів. Період догляду за дитиною неможливо зарахувати до загального стажу, оскільки відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22- 1, разом із заявою про призначення пенсії подається, зокрема, свідоцтво про народження дитини. В наданих заявницею паспорті та свідоцтві про народження дитини є розбіжності, а саме - ім`я у паспорті зазначено « ОСОБА_4 », тоді як, у свідоцтві про народження дитини ім`я матері - « ОСОБА_5 ». За таких обставин Управління не може зарахувати до загального стажу період догляду за дитиною з 01.01.1981 р. по 31.08.1982 р. Також неможливо зарахувати до загального стажу періоди роботи з 01.10.1977 р. по 21.10.1981 р. та з 18.11.1992 р. по 30.05.1993 р. Наказом від 29.07.1993 р. №58 (в редакції від 04.11.2014 р.) затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників. Відповідно до підпункту 2.3. пункту 2 вищевказаної Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Запис № 2 у трудовій книжці позивача не має посилань на статтю, пункт закону при звільненні. Також записи № 8, 9 у трудовій книжці позивача мають тільки номери наказів, але ні дат ні посилань на підстави призначення та звільнення не мають. Тобто, вищезазначені записи здійснено без додержання вимог законодавства України щодо заповнення трудових книжок. У зв`язку з наведеним, просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Крім того, представником відповідача було подано до суду уточнення до заперечень, в яких відповідач повідомляє, що розглянувши додаткові документи надані ОСОБА_1 в ході судового засідання (далі - Позивач), повідомляє наступне.
Згідно з пунктом 17 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, за відсутності документів про наявний трудовий стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом аваріями, катастрофами або іншими надзвичайним ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації ( в тому числі колгоспі). Надана позивачем довідка № 60 від 07.03.2017 року видана відділом освіти Лачинського району Азербайджанської Республіки не містить відповідної дати наказу № 164.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 99 КАС України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та інструкцією «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженого Наказом від 29.07.1993 року № 58 просили відмовити в повному обсязі.
Суд, вислухавши доводи позивача, представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, установлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до п.3 зазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. При цьому, згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та пп. 4.2 п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що рішенням Індустріального об`єднаного управління пенсійного фонду України м.Харків №84 від 01.06.2017 року позивачу справі відмовлено у призначенні пенсі за віком, так як відсутній необхідний страховий стаж роботи для призначення пенсії відповідно до вимог ст.26 ч.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 15 років. Із змісту рішення вбачається, що не зараховано до загального стажу періоди: догляду за дитиною з 01.01.1981 року по 31.08.1982 року, оскільки переклад імені матері у свідоцтві про народження дитини «Ділшиад» не співпадає із іменем зазначеним у паспорті «Ділшад»; з 01.10.1977 року по 21.10.1981 року, так як немає повної підстави про звільнення, вказано лише місяць та рік наказу про звільнення; з 18.11.1992 року по 30.05.1993 року, оскільки немає повної підстави про зарахування та звільнення, вказано лише наказ без дати (а.с.6).
Відповідачем до суду не надано жодних доказів, які б підтверджували вжиття заходів, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

В ході розгляду справи було досліджено надані суду докази позивачем, а саме встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Вагазін, Лачинського району Азербайджан, перебуває в шлюбі з ОСОБА_6 , 1957 року народження (а.с.7).
Відповідно до копії трудової книжки, яка видана 20.09.1978 року ім`я позивача зазначено ОСОБА_7 , 1959 року народження. 01.10.1977 року була прийнята на роботу відповідно до наказу №164 по середній школі селища Вагазін на посаду секретаря, підстава книга наказів №1 грудень 1976 року сторінка 113 § 2, а 21.10.1981 року звільнена відповідно до наказу №137 по середній школі селища Вагазін, підстава книга наказів №2 жовтень 1981 року сторінка 80 міститься підпис директора, печатка, 18.11.1992 року позивач призначена на посаду медичної сестри у стоматологічному кабінеті медичного відділення військової частини №701 на підставі наказу №76, а 30.05.1993 року звільнена з посади за сімейними обставинами, на підставі наказу №125, міститься підпис начальника відділу кадрів, печатка (а.с.8-10).
10.11.1979 року позивач у справі уклала шлюб з ОСОБА_8 , та змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (а.с.16-17).
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Вагазін Лачинського району позивач народила дитину ОСОБА_11 , батьками зазначені ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , (а.с.11-13). ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Баку позивач народила дітей ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , батьками зазначені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . (а.с.14-15). Як вбачається із змісту довідки КП «Жилкомсервіс» від 29.09.2017 року ОСОБА_1 , проживає постійно та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . З нею також зареєстровані ОСОБА_6 , власник, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син (а.с.32).
Позивач в 1998 році була зареєстрована як фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності, про що свідчить відповідне свідоцтво на ім`я ОСОБА_1 (а.с.13).
Відповідно до наданої довідки Міністерства освіти Азербайджанської республіки відділ освіти Лачинського району №60 від 07.03.2017 року, що була видана колишній громадянці Азербайджанської Республіки Ісаєвій ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що вона дійсно в період з 01.10.1977 року (наказ №164, директор ОСОБА_15 ) по 21.10.1981 року (наказ №167, директор ОСОБА_16 ) працювала на посаді секретарі у середній школі селища Вагазін Лачинського району Азербайджанської Республіки (а.с.28-31). Додатково до довідки надано оновлену довідку із Міністерства освіти Азербайджанської республіки відділ освіти Лачинського району в якій зазначено, що архівні документи, що відносяться до школи залишились у зоні окупації, при окупації Вірменською Республікою селища Вагазін Лачинського району Азербайджанської Республіки 18 травня 1992 року (а.с.47-49).
В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6 , який суду пояснив, що він є чоловіком позивача, в період з 12.08.1992 року проходив слухбу у військовій частині 701, на посаді начальника кабінету щелепно-лицевої хірургії, з 30.12.1993 року переведений начальником рухомого стоматологічного кабінету військової частини 231, звільнений в запас 02.06.1996 році, надав суду для огляду трудову книжку, копія якої була долучена до справи (а.с.50). Підтвердив, що він працював в одній військовій частині з своєю дружиною, він був начальником стоматологічного кабінету, вона медичною сестрою.
Також, суду було надано нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_17 , із змісту якої вбачається, що він підтверджує, що позивач у справі працювала з 18.11.1992 року по 30.05.1993 року на посаді медичної сестри стоматологічного кабінету медичного відділення військової частини №701, надав також копію нотаріально посвідченого військового квитка.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем не було надано достатніх доказів в обґрунтування правомірності своїх дій. З урахуванням досліджених в ході розгляду обставин суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача на призначення пенсії, та позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 2, 17-19, 99, 100, 158-162 КАС України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Визнати протиправними дії Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова щодо відмови ОСОБА_1 щодо відмови в зарахуванні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.

Сасувати рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова за №84 від 01.06.2017 року в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , з моменту її звернення з 29.05.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Повний текст постанови виготовлений 11.12.2017 року.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду, через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: суддя О.В. Бугера