Справа № 139/935/17
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/935/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Морозівської сільської ради, третя особа на стороні позивача: ПП «Бонас» с. Морозівка, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачу на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 816272 від 19 жовтня 2005 року належить земельна ділянка площею 2,8952 га на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. З 2006 року ця земельна ділянка перебуває в оренді ПП «Бонас» с. Морозівка. Приблизно 1,5 га земельної ділянки без вилучення її із приватної власності для суспільних потреб з 2007 року зайнято під кладовище, на якому проводяться захоронення. Рішенням 12 сесії 7 скликання Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області № 68 від 09 лютого 2017 року було надано дозвіл на обмін земельної ділянки № 320 площею 2,8952 га, що належить ОСОБА_1, на земельну ділянку № 283 площею 2,8758 га, що належить Морозівській сільській раді.

Вважаючи, що Морозівська сільська рада проявила бездіяльність, яка полягає в тому, що до сьогоднішнього дня не прийняла жодних мір для усунення незаконного захоронення на земельній ділянці, яка не відноситься до комунальної власності громади села, як наслідок - його протиправно позбавили права власності на належну йому земельну ділянку, ОСОБА_1 20 жовтня 2017 року заявив до суду вимогу зобовязати Морозівську сільську раду оформити обмін земельних ділянок за рахунок бюджетних коштів сільської ради.

Позивач у судовому засіданні предявлений ним позов підтримав в повному обсязі і суду пояснив: 19 жовтня 2005 року він отримав у власність земельну ділянку площею 2,8952 га на території Морозівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З 2006 року ця земельна ділянка перебуває в оренді ПП «Бонас» с. Морозівка. У січні цього року сільський голова Морозівської сільської ради повідомила її, що останні 10 років саме на частині його земельної ділянки площею приблизно 1,5 га проводяться поховання. До цього часу він фактично не знав, де знаходиться його земельна ділянка. Таким чином, за мовчазною згодою сільської ради громада села фактично вилучила з його володіння частину земельної ділянки. Розуміючи, що він не зможе повернути собі у власність частину земельної ділянки, що знаходиться під кладовищем, він звернувся до сільської ради за вирішенням питання про обмін земельними ділянками. 09 лютого 2017 року прийнято рішення про обмін земельними ділянками, однак, сільська рада відмовляється оплатити витрати на переоформлення. Він вважає, що позбавлення права власності настало із-за винної бездіяльності Морозівської сільської ради, а тому вона за рахунок власних бюджетних коштів має виправити ситуацію.

Представник відповідача - Морозівський сільський голова ОСОБА_2 - позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала і суду пояснила: Їй відомо, що ОСОБА_1 володів земельною ділянкою на полі «Біля кладовища». Йому земельна ділянка була виділена в натурі, а тому він повинен був знати, в якому місці вона знаходиться. Дійсно, у 2007 році почали проводити поховання односельчан на земельній ділянці площею біля 1,5 га, яка не була виділена для цієї цілі. На початку цього року, коли відшуковували не витребувані земельні паї, було встановлено, що під кладовище було зайнято частину земельної ділянки ОСОБА_1 09 лютого 2017 року на сесії сільської ради було прийнято рішення про обмін земельних ділянок між ОСОБА_1 та Морозівською сільською радою. Однак, коли була озвучена ціна процедури обміну, ОСОБА_1 відмовився її оплачувати, а сільська рада не має достатніх коштів для оплати таких послуг, крім того, не передбачено процедуру проведення такої оплати.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - директор ПП «Бонас» с. Морозівка ОСОБА_3 пояснив, що його підприємство орендує з 2006 року земельну ділянку ОСОБА_1 Йому добре відомо, що під кладовище було виділено земельну ділянку в іншому місці, однак, з 2007 року з мовчазної згоди сільської ради почали проводити поховання на земельній ділянці, що перебувала у нього в оренді, поступово збільшуючи площу. У січні 2017 року було встановлено, що більша половина земельної ділянки саме ОСОБА_1 була відібрана під кладовище. Вважає, що сільська рада проявила бездіяльність, в результаті якої ОСОБА_1 позбавлено права володіти і розпоряджатися його власністю, а ПП «Бонас» втратив частину землі, з якої отримував дохід і за яку сплачував і сплачує орендну плату. Вважає, що матеріальну відповідальність у формі оплати послуг за обмін земельними ділянками має нести сільська рада.

Допитана як свідок бухгалтер Морозівської сільської ради ОСОБА_4 суду пояснила: У 2005 році провели розпаювання землі в натурі, і кожному власнику показали, де знаходиться його земельна ділянка. У 2006 році було оформлено перші договори оренди земельних ділянок, і ОСОБА_1 знову ж таки мав достеменно знати, що його земельна ділянка знаходиться впритул біля старого кладовища. З 2007 року почали проводити поховання на вільній земельній ділянці, що зараз має розмір біля 1,5 га, і лише в 2017 році сільською радою було встановлено, що під кладовище було зайнято земельну ділянку ОСОБА_1, про що йому й повідомили. У лютому місяці прийнято рішення про обмін земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 на рівнозначну земельну ділянку сільської ради. Підстав для проведення оплати процедури обміну земельними ділянками саме сільською радою нема, але цю оплату може здійснити сам ОСОБА_1

Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у ній докази, заслухавши пояснення сторін, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне:

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, регулюються Законом України від 05.06.2003 № 899-1У «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток «паїв)».

Так, відповідно до редакції ст. 11 Закону України № 899-1У станом на момент розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) колишнього КСП «Колос» с. Морозівка, встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснювалося на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку , і лише земельні ділянки, які мали використовуватися їх власниками, самостійно закріплюються межовими знаками встановленого зразка кожна окремо, а земельні ділянки, які їх власники або інші особи мали використовувати єдиним масивом, закріплювалися межовими знаками встановленого зразка лише по окружній межі єдиного масиву.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 816272 (а.с. 6) ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка № 320 площею 2,8952 гектара, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0015.

Сторонами не заперечується, що відразу після отримання державного акту на земельну ділянку з 2006 року земельна ділянка ОСОБА_1 разом з іншими, що знаходяться на масиві «Біля кладовища», була передана в оренду на 5 років ПП «Бонас» с. Морозівка.

Таким чином, цією обставиною і положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України № 899-1У спростовуються пояснення відповідача про те, що ОСОБА_1 достеменно було відомо, де знаходяться межі його земельної ділянки.

Довідкою Морозівської сільської ради № 320 від 25 травня 2017 року (а.с. 8) стверджуються пояснення сторін про те, що частина належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,5 га на даний час знаходиться під кладовищем, на якому останні десять років проводяться захоронення.

Із цієї довідки слідує, що під сільське кладовище була виділена інша земельна ділянка, але помилково захоронення розпочалися і проводяться на земельній ділянці ОСОБА_1

У позовній вимозі ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Морозівської сільської ради щодо неприйняття мір для усунення незаконного захоронення на земельній ділянці, яка не належить до комунальної власності.

В той же час, як слідує з пояснень сторін в судовому засіданні, лише у січні 2017 року і власнику і Морозівській сільській раді стало відомо, що сільським кладовищем зайнято частину земельної ділянки ОСОБА_1, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Довідавшись про таку обставину, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про обмін земельної ділянки, і не вимагав від Морозівської сільської ради усунення незаконного захоронення на його земельній ділянці.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно з вимогами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 вказаного Закону відповідна рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

На звернення ОСОБА_1 09 лютого 2017 року на 12 сесії 7 скликання Морозівської сільської ради було прийнято рішення № 68 про надання дозволу на обмін земельної ділянки ОСОБА_1 № 320, на земельну ділянку Морозівської сільської ради № 283 площею 2,8758 га (а.с. 7).

Таким чином, відповідач, на усунення порушення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, вчинив дію (прийняв позитивне рішення) про яку перед ним клопотав позивач. За таких обставин, в цьому судовому засіданні ОСОБА_1 не довів протиправну бездіяльність сільської ради. Зокрема, він визнає, що рішенням № 68 від 09 лютого 2017 року відповідач задовольнив його претензії, оскільки просить зобовязати сільську раду виконати його.

Так, друга вимога ОСОБА_1 полягає в зобовязанні відповідача оформити обмін земельних ділянок відповідно до рішення № 68 12 сесії 7 скликання Морозівської сільської ради було прийнято рішення від 09.02.2017 за рахунок бюджетних коштів сільської ради.

Одночасно, судом встановлено, що відповідач не уникає виконанню рішення про обмін земельних ділянок, зокрема, сам позивач визнає, що сільська рада зверталася до нотаріуса, отримала консультацію щодо необхідного пакета документів для вчинення нотаріальної дії та інформацію про вартість послуг нотаріуса.

До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст. 716 ЦК України). Зокрема, договір купівлі-продажу земельної ділянки майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню ( ст. 657 ЦК України).

Відповідно до норм Закону України «Про нотаріат», зокрема, статей 19 і 31, за вчинення нотаріальних дій державні нотаріуси справляють державне мито у розмірах, встановлених чинним законодавством, а приватні нотаріуси справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою. За надання державними нотаріусами додаткових послуг правового характеру, які не пов'язані із вчинюваними нотаріальними діями, а також технічного характеру справляється окрема плата у розмірах,

що встановлюються Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі. Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них

відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері.

Статтями 6 та 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору. Зокрема, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, національне законодавство не передбачає обовязку однієї із сторін договору оплатити витрати на нотаріальне оформлення договору. Ця умова є договірною. За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для зобовязання відповідача вчинити дію, про яку ставить вимогу позивач, а тому і в цій частині в позові слід відмовити у звязку з його необґрунтованістю.

З урахуванням положень ст. 94 КАС України, за умови, що суд прийшов до висновку про відмову в позові, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, статтями 9, 11, 14, 18, 69, 70, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову повністю.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Мурованокуриловецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ____________