Справа № 242/220/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Владимирська І.М.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року справа №242/220/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів Василенко Л.А., Компанієць І.Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 02 листопада 2017 року у справі № 242/220/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 02 листопада 2017 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволений частково, а саме:

визнано неправомірними дії Селидівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії по звільненні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

рішення Селидівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області № 1288 від 08.09.2016 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії по звільненні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасовано;

зобов'язано Селидівське об'єднане управління пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 № 1684 від 29.07.2016 року про здійснення перерахунку пенсії по звільненні;

стягнуто з Селидівського об'єднаного управління пенсійного фонду за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп;

в решті позовних вимог ОСОБА_2- відмовлено; (арк.справи 85,86)

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (арк.справи 88-90)

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

За правилами частини першої ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 18.09.2016 року звернулася до Селидівського ОУ ПФУ Донецької області із заявою від 29.07.2016 року № 1684 про перерахунок пенсії по звільненню.

Рішенням від 08.09.2016 року Селидівського ОУПФУ Донецької області було відмолено ОСОБА_2 в перерахунку пенсії по звільненню у зв'язку з тим, що страхувальник ТОВ «Коал Енерджі Україна» перебуває на обліку в ДПІ у Ворошиловському районі в м. Донецьку ГУ ДФС у Донецькій області та реєстраційні дії щодо місцезнаходження на території, підконтрольній українській владі не здійснювалися, тому запис в трудовій книжці про звільнення від 04.07.2016 року не має законної сили для перерахунку по звільненню, так як відсутня можливість перевірки. (арк.справи 8).

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Зокрема і п. 1.2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.06.1993 року № 637 і на який посилається Відповідач в своєму листі, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Згідно запису № 41 трудової книжки серія НОМЕР_1, ОСОБА_2 з 19.11.2013 року прийнята економістом за переведенням в ТОВ «Коал Енерджі Україна» (арк.справи 6).

Відповідно до запису № 42 трудової книжки серія НОМЕР_1, ОСОБА_2 була звільнена з ТОВ «Коал Енерджі Україна» 04.07.2016 року відповідно до наказу № 26-к від 04.06.2016 року відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (арк.справи 6).

Відповідно до наказу № 26-к від 04.07.2016 року, ОСОБА_2 звільнена з ТОВ «Коал Енерджі Україна» відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (арк.справи 7). Наказ підписано керівником підприємства Моісеєнко П.Ю.

Як вбачається із витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, особою, яка уповноважена представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи є Моісеєнко П.Ю.

Записи про спірний період роботи позивача дефектів їх вчинення не має, засвідчені відповідними печатками підприємств і підписом уповноваженої особи підприємства.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що внесення записів до трудової книжки та винесення наказу від 04.07.2016 року було здійснено підприємством яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не мають законної сили для перерахунку по звільненню, так як відсутня можливість перевірки, з огляду наступне.

За приписами ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Слід зауважити, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Крім того, статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п'ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 22 грудня 2014 року № 28-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 41/26486 чинного на час виникнення спірних відносин), управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами ПФУ і їх основними завданнями є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством.

Питання щодо подання та оформлення документів для перерахунку пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 далі - Порядок 22-1).

Постановою правління ПФУ 4 вересня 2013 року № 15-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 вересня 2013 р. за № 1661/2419327 ( далі - Постанова 15-1 ) затверджено форму довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до пункту 1 Порядку 22-1 заява про призначення та перерахунку пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 2 Порядку 22-1 міститься перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 Порядку 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з підпунктом 4.2 пункту 4 Порядку 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (підпункт 4.3 пункту 4 Порядку 22-1).

Право особи на одержання та перерахунок пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 4.7 Порядку 22-1).

З матеріалів копії пенсійної справи, наявної в матеріалах справи, вбачається, що при розгляді заяви позивача від 29.07.2017 року відповідач порушив вищезазначені приписи Порядку 22-1 та Постанови 15-1.

Таким чином, спірне рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, прийняте відповідачем передчасно, без врахування вимог Порядку 22-1 і не можна вважати таким, яке прийнято на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення суб'єкт владних повноважень діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені вищезазначеними нормами Законів, Постанов Кабінету Міністрів та Порядку 21-1, Постанови 15-2 чим порушив права та законні інтереси позивача.

Отже, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відмова у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_2 спірних періодів роботи є неправомірною і ці періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача.

В зв'язку з чим, колегія суддів вважає необґрунтованою відмову Селидівського об'єднаного УПФУ Донецької області в прийнятті трудової книжки позивача з належним записами, що підтверджують факт її роботи та звільнення з підприємства ТОВ «Коал Енерджі Україна, що дає право на перерахунок пенсії по звільненню.

Крім того, колегія суддів вважає, що відсутність інформації щодо сплати страхових внесків ТОВ «Коал Енерджі Україна до Пенсійного фонду України із заробітної плати ОСОБА_2 в довідці за ОК-5 починаючі з серпня 2014 року є підставою для невизнання відповідачем звільнення позивача з роботи є також необґрунтованою, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством зі сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 02 листопада 2017 року у справі № 242/220/17 - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 02 листопада 2017 року у справі № 242/220/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.В.Гайдар

Судді Л.А. Василенко

І.Д.Компанієць