Справа № 820/2353/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 р.Справа № 820/2353/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017р. по справі № 820/2353/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

07.06.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Харківській області, в якій, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд визнати незаконним та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 317/1-2040/1310 від 24.07.2017 р., №317/2 -2040/1310 від 24.07.2017 р., № 317/3-2040/1310 від 24.07.2017 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 року по справі №820/2353/17 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 07.12.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що відповідно до договору купівлі-продажу, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що у власності ОСОБА_1 перебувають об'єкти нерухомого майна, зокрема: 1/2 нежитлової будівлі літ. «Т-3» за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 5223,6 кв.м.

На підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 100,9 кв. м.

Головним управлінням ДФС у Харківській області відносно позивача було винесені податкові повідомлення-рішення: від 14.03.2017 р. № 82, від 14.03.2017 р. № 84, від 14.03.2017 р. №85, від 14.03.2017 р. №86. від 14.03.2017 р. № 87, від 14.03.2017 р. № 89, якими нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 24.07.2017р. № 2391/К/20-40-13-10-19 вищезазначені податкові повідомлення рішення були скасовані та винесені нові податкові повідомлення - рішення від 24.07.2017 р. №317/1-2040/1310, №317/2-2040/1310, №317/3-2040/1310 щодо нарахування податкових зобов'язань ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, що відмінне від земельної ділянки.

Податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу від 24.07.2017р. №317/1-2040/1310 донарахований податок у сумі 1127,20 грн. за квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за 2016 рік; від 24.07.2017р. №317/2-2040/1310 у сумі 19 087,03 грн. нарахований податок за нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 за 2015рік; від 24.07.2017 №317/3-2040/1310 нарахований податок у сумі 43188,72 грн. за нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 за 2016 рік.

Позивач, не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з правомірності ухвалених податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із п. 19.1 ст.19 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів та здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Відповідно до положень ст.10 ПК України до місцевих податків, зокрема, належить податок на майно. Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Підпунктами 12.3.1-12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Частиною 1 ст. 69 Закону України від 21 травня 1997 року "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування відповідно до ПК України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до ПК України.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу вищевказаних норм вбачається, що міські ради наділені повноваженнями приймати рішення, зокрема, з питань встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, керуючись при цьому вимогами ПК України.

З 01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким викладено в новій редакції ст. 266 ПК України "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.п.266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. При цьому обов'язок із сплати податку на нерухомість покладено на платників податку, починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Колегія суддів зазначає, що положення п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" Конституційним Судом України неконституційними не визнавались, а отже, вказана норма чинного законодавства відповідає статті 58 Конституції України.

Підпунктом 7.3 ст. 7 ПК України визначено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Отже, питання справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, хоча, він і відноситься до місцевих податків, визначається ПК України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 266.1.1. п.266.1. ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п. 266.5.1. п.266.5. ст.266 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень податкового органу) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до 266.7.1 п.226.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: договорів купівлі продажу; Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності: з липня 2013 року 4-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 та з листопада 2013 року 1/2 нежитлової будівлі літ. "Т-3", розташованої за адресою; АДРЕСА_2, загальною площею 5223,6 кв. м.

Як вбачається з розрахунку податкових повідомлень - рішень (т.2 а.с. 128), оскаржувані податки розраховані наступним чином:

- за адресою АДРЕСА_1 (квартира 100,9 кв. м.): ставка податку становить 2% мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. У 2016 році -1378 грн. *2% = 27,56. Отже, податкове повідомлення-рішення №317/1-2040/1310 від 24,07.2017 р. у сумі 1127,20 грн.: (100,9 кв.м.-60 кв.м.)*27,56 грн.;

- за адресою : АДРЕСА_2 (нежитлова будівля площею 2611,8 кв. м. (1/2 від 5223,6 кв. м.), ППР № 317/3-2040/1310 від 24.07.2017 р. у сумі 19087.03 грн., (з розрахунку 2611,8 кв.м*(1218 * 0,6%) - за 2015 рік; ППР №317/3-2040/1310 від 24.07.2017 р. у сумі 43188,72 грн. (з розрахунку 2611,8 кв.м*(1378 * 1,2%.) - за 2016 рік.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Колегія суддів зазначає, що згідно рішення Харківської міської ради від 21.01.2015 року №1793 було затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові. Вказаним Положенням встановлено, що ставка податку для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 2 відсотків мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.; ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у розмірах згідно додатку 1 до цього Положення (максимальний розмір ставки - 1%).

Вказаним же положенням встановлені і пільги зі сплати податку, зокрема, що база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 120 кв. м.

Колегія суддів зазначає, що доводи позивача, що об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою АДРЕСА_2, повинен був розраховуватися, виходячи із ставки 0,2 % , як "Інші будівлі", оскільки, відповідно до рішення Харківської міської ради від 21.01.2015р. за №1793 об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_2 знаходиться у 4 територіальній зоні, а ставка податку для 4 зони встановлена у розмірі 0,6 відсотків для розрахунку за 2015 рік та 1,2 %. для розрахунку за 2016 рік.

Отже, враховуючи встановлені ставки, позивачу було перераховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за нежитлові приміщення за вищевказаною адресою: за 2015 рік у розмірі 19 087,03 грн. (2611,83кв.м.*0,6 %* 12,18 грн.); за 2016 рік і винесена сума грошового зобов'язання у розмірі 43 188,72 грн. (2611,83кв.м.* 1,2%* 13,78 грн.).

Колегія суддів зазначає, що доказів щодо належності вищезазначеного об'єкта нерухомості до такого типу нежитлової нерухомості як "Інші будівлі" позивачем не було надано.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пп. 266.7.4. п. 266.7 ст. 266 ПК України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов'язані щоквартально у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем розташування такого об'єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. 266.9.1. п. 266.9 ст. 266 ПК України, податок сплачується за місцем розташування об'єкта/об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків.

Відповідно до пп. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Колегія суддів зазначає, що обов'язок сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, покладено на позивача після набрання чинності Законом України № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року та не поширено на період до набрання ним чинності, тобто до 01 січня 2015 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості та правомірності податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Харківській області № 317/1-2040/1310 від 24.07.2017 р., №317/2 -2040/1310 від 24.07.2017 р., № 317/3-2040/1310 від 24.07.2017 р. та нарахування відповідних податкових зобов'язань.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особо зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 року по справі №820/2353/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - ОСОБА_1

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017р. по справі №820/2353/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017 р.