Справа № 826/6751/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/6751/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиДепартаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації Департамент соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики України, Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області
провизнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики України, Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії;

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії;

- зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії встановленого зразка.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи та має посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1, видане 23 квітня 1993 року Київською облдержадміністрацією. 25 грудня 2014 року їй встановлено другу групу інвалідності довічно, у зв'язку з захворюванням пов'язаним з впливом аварії на ЧАЕС. При зверненні до відповідача з проханням оформити посвідчення потерпілої, віднесеної до категорії 1, отримала відмову мотивовану тим, що з дати набрання чинності Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII, виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто з 01 січня 2015 року зони посиленого радіоекологічного контролю не відносяться до території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Під час судового розгляду справи представником позивача заявлені позовні вимоги підтримано у повному обсязі, які останній просив суд задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач та треті особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, з огляду на що судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

До суду від відповідача надійшли заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що з 01.01.2015 року позивач не є особою, яка проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, оскільки з дати набрання чинності Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII, виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управлінням соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області надіслано до суду заяву, в якій зазначено, що відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, матеріали звернення, за поданням райдержадміністрації, було направлено до відповідача - Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, яким в подальшому відмовлено позивачу у видачі відповідного посвідчення.

Департаментом соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики України до суду надіслано заяву, в якій зазначено, що оскільки медико-соціальною експертною комісією причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою ОСОБА_1 встановлено в 2014 році, тобто до набрання чинності Закону №76, вбачаються правові підстави для видачі їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1987 - 1992 роках (категорія 4), що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 23 квітня 1993 року Київською облдержадміністрацією.

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 8392 від 03.11.2014 року встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Позивачу з 25 грудня 2014 року довічно встановлено другу групу інвалідності, на підставі захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та надано висновок про умови та характер праці: може працювати в спеціально створених умовах, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико - соціальною експертною комісією від 30 грудня 2014 року серії АВ 0206169.

Як вбачається з Довідки Виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області від 04 березня 2015 року №715, позивач дійсно зареєстрована в м. Таращі з 24.02.1988 р. по даний час; станом на 01.01.2015 року територія м. Таращі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 по радіаційній забрудненості відноситься до 4 зони.

Як зазначено в адміністративному позові та не заперечується сторонами, позивач 13 січня 2015 року звернулась до Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області із заявою про видачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Листом відповідача «Про розгляд заяви та надання роз'яснень» від 23 лютого 2015 року №05-59-415 повідомлено позивача, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Разом з тим, на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII виключено абзац п'ятий частини другої ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Вищезазначений Закон набрав чинності 01.01.2015 року. Таким чином, з 01.01.2015 року позивач не проживає на території забрудненої зони. Із заявою щодо видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Таращанської райдержадміністрації 13.01.2015 року. З огляду на викладенне, на даний час відсутні підстави правові підстави для видачі позивачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-XII (надалі - Закон).

Згідно зі ст. 11 Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 14 Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до ст.12 Закону причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №51).

У відповідності до п. 2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно абзацу 5 пункту 10 Порядку №51 видача посвідчень провадиться інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключений.

Цим же Законом ст. 2 ("Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій") та ст. 23 ("Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4") Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено, вказані зміни до Закону вступили в силу з 01.01.2015 року.

Судом встановлено, що позивач на час підтвердження у нього Експертним висновком ЦМЕК МОЗ та МНС України від 03.11.2014 року №8392 та Довідкою до акта огляду медико- соціальною експертною комісією Серії АВ №0206169 від 30.12.2014 року захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності, проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки вищенаведені зміни до законодавства щодо виключення такої зони набрали чинності лише після 01.01.2015 року.

А Листом Мінсоцполітики від 08.06.2015 за № 658/20/112-15 визначено, що потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.

Крім того, як зазначено в Листі Мінсоцполітики від 10 серпня 2017 року №27/0/77-17/29 (а.с. 34), оскільки медико-соціальною експертною комісією причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою ОСОБА_1 встановлено в 2014 році, тобто до набрання чинності Закону №76, вбачаються правові підстави для видачі їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що на момент складання Експертного висновку ЦМЕК МОЗ та МНС України від 03.11.2014 року №8392 та Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серії АВ №0206169 від 30.12.2014 року, позивач мала статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1987-1992 р.р. (категорія 4), а тому наявні підстави для задоволення адміністративного позову.

Оскільки всі необхідні документи були подані позивачем при зверненні до відповідача за видачею посвідчення, суд дійшов висновку, що позивач має право на видачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, тому відповідача необхідно зобов'язати вчинити передбачені законодавством дії та видати відповідне посвідчення позивачу.

При цьому, суд враховує наступне.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, виключною ознакою дискреційних повноважень є право певного органу приймати рішення, вчиняти дії чи утримуватися від них із певною свободою розсуду, тобто якщо у певній ситуації існує можливість прийняти одне з кількох допустимих рішень.

Разом з тим, у Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у даному випадку є лише один можливий варіант вчинення дій - прийняти рішення про встановлення ОСОБА_1 статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 1 та видати їй відповідне посвідчення на підставі Експертного висновку ЦМЕК МОЗ та МНС України від 03.11.2014 року №8392. Тобто, у даному випадку, вільний розсуд відсутній, а отже й відсутні підстави для висновку про втручання суду у дискреційні повноваження. Закон чітко визначає порядок дій суб'єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, відступити від яких він не може.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються необхідними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії встановленого чинним законодавством зразка.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур