Справа № 686/20580/17
Суддя: Козак О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП №1 Зарічнянського ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора СРПП №1 Зарічнянського ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову вказав що 09.10.2017 року інспектором СРПП №1 Зарічнянського ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №542077, якою на нього було накладено штраф у розмірі 255 грн.

Згідно вказаної постанови він, перебуваючи в смт.Зарічне, по вул.Фестивальній, керуючи транспортним засобом ОСОБА_3, д.н. НОМЕР_1 здійснив зупинку на посадовому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9е ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону з процесуальних та матеріальних підстав. Так, з процесуальних підстав: постанова винесена безпосередньо на місці нібито вчиненого правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, що є безумовним порушенням його процесуальних прав передбачених КУпАП; постанова не містить повного найменування органу чи посадової особи, який наклав адміністративне стягнення, а також не вказана точна адреса нібито скоєного правопорушення, що не дає можливість визначити чи правомочна вказана особа накладати адміністративне стягнення. Окрім наведеного, данні про особу, що притягується до адміністративної відповідальності, а також посада, звання та данні поліцейського записані не друкованими літерами.

На обґрунтування матеріальних підстав для скасування постанови позивач вказав, що він є найманим працівником (водієм) та займається доставкою товару по різним містам України. 09.10.2017 року він також повинен був доставити товар у магазин, що розташований в смт.Зарічне, Рівненської області по вул. Фестивальна 21/12, що підтверджується товарно-транспортною накладною серія АА12 №1259 від 08.10.2017 року. При цьому він під'їхав до магазину за вказаною адресою та здійснив зупинку у спеціально відведеному місці навпроти магазину для розвантаження товару, де відносно нього і була складена оскаржувана постанова. Своїми діями він ОСОБА_4 дорожнього руху не порушував, перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху не створював. Відповідач уваги на його пояснення не звернув, будь-які спеціальні засоби для фіксування правопорушення ним застосовано не було, свідки правопорушення відсутні.

Враховуючи те, що він здійснив зупинку автомобіля в спеціально відведеному місці безпосередньо біля магазину по вул.Фестивальна 21/12 в смт.Зарічне для розвантаження товарів в цей магазин, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як пунктами 15.9 і 15.10 ПДР України обумовлені випадки, коли зупинка, стоянка транспортного засобу заборонена - розділ 33 ПДР України. Виходячи з цього, зупинку і стоянку транспортних засобів заборонено у випадках порушення п.15.9е, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Відповідачем також при накладенні адміністративного стягнення не враховано, обставин, передбачених ст.33 КУпАП. Розгляд справи без надання можливості звернення за правовою допомогою, подання доказів по справі, грубо порушило його права, а тому враховуючи вищенаведене позивач просить; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №542077 від 09.10.2017р., а справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.10.2017 року інспектором СРПП №1 ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 542077 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, мотивовану тим, що він, 09.10.2017 року о 9 годині 50 хвилин керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ ВА 0167 АТ, в смт.Зарічне по вул.Фестивальній, здійснив зупинку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9е ПДР України, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн..

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Позивач, як на підставу своїх вимог посилається на те, що розгляд справи на місці вчинення правопорушення призводить до порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Однак, слід зазначити наступне, згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_4 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Зі змісту постанови серія БР № 542077 від 09.10.2017 року вбачається, що копія постанови була отримана позивачем.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 р. III Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача, як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням ОСОБА_4 дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення ОСОБА_4 дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Вказаним також спростовуються доводи позивача щодо порушення його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення через неможливість скористатись правовою допомогою, а також порядку розгляду адміністративної справи.

Тобто, вчинене позивачем порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження на які вказав Конституційний Суд України в рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/15, а тому відповідач діяв в межах наданих повноважень приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор СРПП №1 Зарічнянського ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений нормами КУпАП.

Щодо суті самого порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, суд виходить з такого.

Згідно ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Так, згідно з п.1.10 ПДР України зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих ОСОБА_4 (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

У відповідності до вимог п.15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п. 15.9е ОСОБА_4 дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Позивач в своїй заяві вказав, що він здійснив зупинку у спеціально відведеному місці навпроти магазину для розвантаження товару і будь-яких ОСОБА_4 дорожнього руху він не порушував. На підтвердження своїх доводів позивач надав товарно-транспортну накладну серії АА12 №1259 від 08.10.2017 року.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення ,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач 09.10.2017 року о 9 годині 50 хвилин керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ ВА 0167 АТ, в смт.Зарічне по вул.Фестивальній, здійснив зупинку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9е ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому твердження позивача, що постанова не містить повного найменування органу чи посадової особи, який наклав адміністративне стягнення та данні про особу, що притягується до адміністративної відповідальності та посада, звання та данні поліцейського записані в постанові не друкованими літерами, суд не приймає до уваги, як підставу для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що постанова винесена особою не правомочною накладати адміністративне стягнення і внесення даних у постанову не друкованими літерами, якимось чином порушило права позивача чи вплинуло на розгляд справи.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а постанову про притягнення до адміністративної відповідальності слід скасувати, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не доведена.

Позовні вимоги позивача в частині закриття провадження, також підлягають задоволенню і слід закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставіп.1.ч.1ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст.1,9,122 ч.1, 222, 247 ч.1 п.1, 251,258, 268, 283, 285 КУпАП, ст.ст.10,11,71 КАС України, ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №542077 від 09.10.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.122 ч.1 КУпАП у виді штрафу в сумі 255 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: