Справа № 813/1749/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року справа № 813/1749/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представника позивача Коваль Д.С.,

прокурора Топій Т.В.,

представника відповідача Кохан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» про стягнення сплати за проїзд автомобільними дорогами, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 (далі - позивач) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (далі - ТзОВ «Транс-Сервіс-1», відповідач) в якому просить:

-стягнути з ТзОВ «Транс-Сервіс-1» на користь Державної служби України з безпеки на транспорті в дохід Державного бюджету України 11 147, 78 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами габаритно-вагового контролю, який проводився 11.11.16 працівниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області встановлено, що транспортні засоби відповідача здійснювали перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без дозвільного документа та документа, який підтверджує плату за проїзд. Зокрема, зазначає, що при зважуванні автомобіля (тягача) марки MAN д.н.з. ВС 2167 СН, причіп BOLEX, д.н.з. ВС 7571 XT, який належить ТОВ «Транс-Сервіс-1», встановлено перевищення транспортним засобом осьових навантажень, а саме допустимого навантаження на одиночну вісь в 11 тон при фактичному навантаженні - 11,88 тон, що зафіксовано актом № 019829 від 11.11.2016. Разом з тим, при проведенні зважування автомобіля (тягача) марки ДАФ д.н.з. ВС 8937 ВА, причіп BOLEX, д.н.з. ВС 7521 ХТ, який належить ТОВ «Транс-Сервіс-1», встановлено перевищення допустимого навантаження на вісь в 11 тон при фактичному її навантаженні - 11,78 тон, що зафіксовано актом № 019830 від 11.11.2016. Позивач зауважує, що зазначені акти зважування підписані водієм перевізника, а результати габаритно-вагового контролю не оскаржені в установленому законом порядку. На підставі викладеного Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області нарахована плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідачу на загальну суму 400 євро, відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування». При цьому, зазначає, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах виступає Державна служба України з безпеки на транспорті, яка наділена повноваженнями щодо звернення до адміністративного суду, проте не реалізовує їх належним чином, що зумовлює підстави представництва у суді інтересів держави прокурором.

Прокурор та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з мотивів, наведених в письмових запереченнях та додаткових поясненнях по справі. Зокрема, покликається на п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» від 18.01.2001 № 30, відповідно до якого допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Відтак робить висновок, що чинне законодавство допускає можливість перевищення вагових параметрів на 2 відсотки над нормативними і в межах цього відсоткового співвідношення перевищення не вважається понаднормативним. В свою чергу, параметри перевищення вагових показників над нормативними, що мають бути визначені із врахуванням допустимого 2 % відхилення впливатимуть на визначення ставки плати проїзду за 1 кілометр. За підрахунками представника відповідача стягненню підлягатиме плата за проїзд в розмірі 125, 37 грн.

Вважає, що транспортний засіб вважається великоваговим за сукупністю ознак, а саме, якщо загальна маса та навантаження на вісь (осі) перевищують нормативні параметри, які встановлені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому покликається на Постанову Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.07 № 879, відповідно до якої великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306. З огляду на наведене, стверджує, що транспортні засоби відповідача взагалі не є великоваговими.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.11.2016 року Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено зважування автомобіля (тягача) марки MAN д.н.з. ВС 2167 СН, причіп BOLEX, д.н.з. ВС 7571 XT, який належить ТзОВ «Транс-Сервіс-1», за результатами чого позивачем встановлено перевищення транспортним засобом осьових навантажень, а саме допустимого навантаження на одиночну вісь в 11 тон при фактичному навантаженні - 11,88 тон, що зафіксовано актом № 019829 від 11.11.2016 року.

Зважування проводилося відповідно до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879.

Встановлено, що зважування транспортних засобів було проведено вагою автомобільною підкладною моделі AS у складі: вимірювальний прилад № 09-229, вантажоприймальні платформи № 09-489 і № 09-480, виробник: «Esit Elektronik sistemler imalat ve Ticaret LTD STI», яка пройшла повірку та повністю відповідає вимогам ГОСТ29329-92, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/2116.

За результатами зважування встановлено перевищення цим транспортним засобом обмежень осьових навантажень. Разом з тим, маршрут транспортного засобу марки MAN д.н.з. ВС 2167 СН, причіп BOLEX д.н.з. ВС 7571 XT, який належить ТОВ «Транс-Сервіс-1» становив: смт. Білики - м. Херсон, а фактично пройдена ним відстань складала 500 км.

На підставі вказаного акту № 019829 від 11.11.2016 року, Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області було складено розрахунок № 19829 від 11.11.2016 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким за виявлені порушення відповідача зобов'язано здійснити оплату у сумі 200 євро.

Крім цього, 11.11.2016 Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області також було проведено зважування автомобіля (тягача) марки ДАФ д.н.з. ЗС 8937 ВА, причіп BOLEX, д.н.з. ВС 7521 ХТ, який належить ТОВ «Транс-Сервіс-1», юридична адреса: с. Ставчани Пустомитівського району Львівської області, за результатами чого встановлено перевищення транспортним засобом осьових навантажень, а саме допустимого навантаження на вісь в 11 тон при фактичному її навантаженні - 11,78 тон, що зафіксовано актом № 019830 від 11.11.2016 року.

За результатами зважування встановлено перевищення цим транспортним засобом обмежень осьових навантажень. Поряд з цим, маршрут транспортного засобу марки ДАФ д.н.з. ВС 8937 ВА, причіп BOLEX, д.н.з. ВС 7521 ХТ, який належить ТОВ «Транс-Сервіс-1» становив: смт. Білики - м. Херсон, а фактично пройдена ним відстань складала 500 км.

На підставі вказаного акту № 019830 від 11.11.2016 року, Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області було складено розрахунок № 19830 від 11.11.2016 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким за виявлені порушення відповідача зобов'язано здійснити оплату у сумі 200 євро.

Оскільки плата за проїзд відповідачем у добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на надземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення передбачено, що основним завданням Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно пп.15, 27 п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

У відповідності до абзацу першого п.. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку, територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно п.3 Порядку №1567 здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ від 27.06.2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок №879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.п.4 п.2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч.2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Так, з актів перевірки № 019829 від 11.11.2016, № 019830 від 11.11.2016 вбачається, що відповідач здійснював перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів на одиночну вісь (більше 11 тон) без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

Згідно з п. 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п.31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Порядку №879, Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області відповідачу нарахована плата за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у сумі 400 євро.

Пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до показників валютного ринку, що міститься на офіційному Інтернет - представництві Національного банку України на день проведення розрахунку, 11.11.2016 року, курс гривні до 100 євро становив 2786, 9466 грн.

Таким чином, сума 400 євро станом на 11.11.2016 року, тобто на день проведення розрахунку за офіційним курсом, встановленим Національним банком України, еквівалентна - 11 147, 78 грн.

Пунктом 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до Державного бюджету.

Незважаючи на те, що відповідно до п.31-1 Порядку №879, перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції, за даними Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, на даний час відповідач плату за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в добровільному порядку не сплатив.

Стосовно покликання відповідача на невірне обчислення плати за проїзд, яка підлягає стягненню, суд зауважує, що пунктом 41 Порядку №879 передбачена можливість оскарження в установленому порядку дій або бездіяльності учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю, проте, як встановлено судом, відповідач вказаним правом не скористався, у адміністративному або судовому порядку дії та/або рішення Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області не оскаржував.

Таким чином, визначена позивачем плата за проїзд, неоскаржена та несплачена перевізником-власником транспортних засобів у встановлені чинним законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України.

Несплата коштів тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави, та є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

У відповідності до норм статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на користь Державної служби України з безпеки на транспорті в дохід Державного бюджету України (р/р 0002 у ГУ ДКСУ у Полтавській області /м.Полтава / 22160100, , МФО 831019) 11 147 (одинадцять тисяч сто сорок сім) грн. 78 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.З ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11.12.2017.

Суддя Сакалош В.М.