Справа № 584/859/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 р.Справа № 584/859/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , Пянової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Путивльського районного суду Сумської області від 05.10.2017 по справі № 584/859/17

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1А.) звернувся до Путивльського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - Буринське ОУПФУ Сумської області), в якому просив суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 ОУПФУ Сумської області щодо відмови зарахувати йому в полуторному розмірі трудовий стаж, набутий під час роботи в районах Крайньої Півночі за період з 30 червня 1973 року по 20 серпня 1975 року, зобов'язати зарахувати вказаний період роботи у районах Крайньої Півночі у кратному розмірі та здійснити перерахунок і виплату невиплачених сум пенсії починаючи з 11 березня 2009 року.

ОСОБА_3 Путивльського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В заперечення на апеляційну скаргу Буринське ОУПФУ Сумської області вказав, що вважає необґрунтованою апеляційну скаргу позивача та не вбачає правових підстав для скасування постанови cуду першої інстанції.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 07.12.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 11 березня 2009 року отримує пенсію за віком, призначену йому на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

23 червня 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_2 ОУПФУ Сумської області із заявою, в якій просив зарахувати до страхового стажу в кратному розмірі період своєї роботи у районах Крайньої Півночі з 30 червня 1970 року по 20 серпня 1975 року, а також здійснити перерахунок пенсії і виплати недоплачену пенсію починаючи з 11 березня 2009 року.

ОСОБА_2 ОУПФУ Сумської області від 07 липня 2017 року № 11/С-1 позивачу у здійсненні такого перерахунку було відмовлено з посилання на відсутність у пенсійній справі підтверджуючих документів про те, що за вказаний період роботи на нього поширювалися пільги по обчисленню страхового стажу.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості про підтвердження укладення строкових трудових договорів та пільги при обчисленні страхового стажу при призначенні пенсії в період роботи з 30 червня 1973 року по 20 серпня 1975 року, а також не надано інших доказів про користування такими пільгами, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу в пільговому обчисленні цього періоду роботи в районах Крайньої Півночі та перерахунку пенсії починаючи з 11 березня 2009 року.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Статтею 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В силу пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_3 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови ОСОБА_3 Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_3 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної ОСОБА_3 Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Указом Президії Верховної ОСОБА_3 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" встановлено, що пільги по обчисленню стажу роботи (один рік за півтора) надавались переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і місцевості, прирівняні до цих районів, з інших місцевостей країни, за умови, що вказані працівники заключили трудові договори на роботу в цих районах на термін п'ять років.

Пунктом 4 цього Указу було передбачено виплат працівникам, за умови переукладення ними першого трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, одноразову допомогу в розмірі середньомісячного заробітку без врахування районного коефіцієнта, винагороду за вислугу років і надбавок за роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пунктом 3 Указу Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено термін трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з п'яти до трьох років.

До того ж постановлено надавати передбачені вказаною статтею пільги також особам, які прибули в ці райони і місцевості за власною ініціативою, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до п."д" ст. 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі" працівникам, що переводяться направляються або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Із системного аналізу вказаних вище нормативно - правових актів вбачається, що правом на пільгове обчислення страхового стажу користуються особи, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та таке право на пільгове обчислення може бути підтверджено будь-якими з таких документів: або на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки. Обов'язковою умовою при цьому повинно бути пряма вказівка в таких документах на те, що в період цієї роботи така особа користувалася пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Таким чином, відповідними доказами, що підтверджують наявність обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, може бути або строковий трудовий договір, або трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу роботи на цей період.

Колегія суддів зазначає, що наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності. Не зазначення в довідці роботодавця про факт розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу роботи на цей період роботи, також не можу бути підставою для пільгового обчислення трудового стажу.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, в період з 30 червня 1970 року по 20 серпня 1975 року він працював на різних посадах у Мурманському морському пароходстві (а.с. 11).

Вказаний запис підтверджує лише тривалість трудового стажу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, проте в ній відсутні посилання на користування пільгами по обчисленню трудового стажу при призначенні пенсії.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що в уточнюючій довідці ВАТ "Мурманське морське пароходство" від 20 березня 2009 року № А-276 дійсно вказані відомості про те, що позивач працював матросом на судах морського флоту, приписаних до порту Мурманськ, який у відповідності до Переліку районів Крайоньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженого ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 10 лютого 1960 року № 148 (зі змінами і доповненнями), віднесено до районів Крайоньої Півночі і при підрахунку трудового стажу період роботи в районах Крайньої Півночі за строковим письмовим договором зараховується в 1,5 розмірі.

У вказаній довідці вказано, що позивач укладав строковий письмовий договір з 30 червня 1970 року по 30 червня 1973 року (а.с. 12), є посилання на укладання строкового трудового договору та право користування такими пільгами саме у період укладення строкового трудового договору.

Сторонами у справі не заперечується, що при призначенні пенсії позивачеві в 2009 році період його роботи в районах Крайньої Півночі за період з 30 червня 1970 року по 30 червня 1973 року зараховано до трудового стажу в пільговому обчисленні - один рік роботи за один рік і шість місяців.

Разом із тим, у вказаній довідці відсутні посилання на те, що за інший період, тобто з 30 червня 1973 року по 20 серпня 1975 року, позивач користувався пільгами, передбаченими Указом Президії Верховної ОСОБА_3 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постановою ОСОБА_3 Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_3 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної ОСОБА_3 Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Таким чином, оскільки у трудовій книжці та в уточнюючій довідці від 20 березня 2009 року № А-276 відсутні відомості про наявність пільг при обчисленні страхового стажу при призначенні пенсії в період роботи з 30 червня 1973 року по 20 серпня 1975 року, а також не надано інших доказів про користування такими пільгами, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що Буринське ОУПФУ Сумської області правомірно відмовило позивачу в пільговому обчисленні цього періоду роботи в районах Крайньої Півночі та перерахунку пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ОСОБА_3 Путивльського районного суду Сумської області від 05.10.2017 по справі № 584/859/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 12.12.2017.