Справа № 263/10163/17
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.О.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року справа № 263/10163/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі № 263/10163/17 за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, треті особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Приватне акціонерне товариство «Комсомольське рудоуправління» про визнання діяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі - відповідач), треті особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Приватне акціонерне товариство «Комсомольське рудоуправління», в якому просив: визнати неправомірним та скасувати рішення ЦО УПФУ м. Маріуполя Донецької області про відмову в призначенні пенсії № 24 від 22.05.2017 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати ЦО УПФУ м. Маріуполя Донецької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи ОСОБА_2 з 20.01.1981 року по 11.12.1988 року; зобов'язати ЦО УПФУ м. Маріуполя Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20 березня 2017 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що внаслідок проведенням на території смт. Комсомольське Старобешівського району Донецької області (місце реєстрації) активної фази антитерористичної операції, він у березні 2017 році переїхав до м. Маріуполя (АДРЕСА_1). Адресу фактичного місяця проживання в м. Маріуполі підтверджує Довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України. У зв'язку із досягнення 58 років, та набуттям права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», 20.03.2017 року він звернувся до ЦО УПФУ м. Маріуполя Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням управління від 22.05.2017 року № 24 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу роботи. З вказаним рішенням він не згоден, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі № 263/10163/17 адміністративний позов було задоволено, внаслідок чого: визнано неправомірним та скасовано рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про відмову в призначенні пенсії № 24 від 22.05.2017 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи ОСОБА_2 з 20.01.1981 року по 11.12.1988 року; зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20 березня 2017 року.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовують Списки, чинні на період роботи особи, тобто: 1) якщо пільгова робота до 31.12.1991 року застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 року № 1173; 2) якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалась після цієї дати) але не більше як до 11.03.1994 року застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 року №10; 3) якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати) але не більше як до 16.01.2003 року застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162; 4) якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 року (або тільки почалась після цієї дати) застосовуються Списки № 1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

При цьому до пільгового стажу зараховують весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії у Списки.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788).

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України № 1788 працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць мають, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 100 Закону України № 1788 особам, які працювали до введення дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Колегією суддів встановлено, що позивач з 20.01.1981 року по 31.12.1988 року працював на посаді машиніста екскаватора на підприємстві ПАТ «Комсомольське рудоуправління» за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України повний робочий день.

Колегія суддів зазначає, що записи трудової книжки про роботу позивача свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день. Записи про спірний період роботи - з 20.01.1981 року по 31.12.1988 року, засвідчені відповідними печатками підприємстві дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Видавати такі довідки мають право винятково підприємства, на яких працювала особа, або їх правонаступники.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем до пенсійного органу надано копії: трудової книжки, паспорту, ідентифікаційного коду, довідки про реєстрацію як внутрішньо переміщена особа, оригінал довідки про підтвердження пільгового стажу роботи № 38 від 06.03.2017 року, копію диплома про навчання, копію військового квитка, довідку про розмір заробітної плати № 04/0337 від 30.05.2016 року за період з 01.01.1981 року по 31.12.1988 року.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя № 24 від 22.05.2017 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки перевірити довідки, видані на тимчасово непідконтрольній території управління немає можливості, вони не можуть підлягати до виконання.

З аналізу наданих позивачем документів вбачається, що записи в трудовій книжці відповідають наданим довідкам, дати періодів роботи співпадають повністю.

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний період, а пенсійний орган не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Стосовно твердження відповідача, що для підтвердження стажу роботи позивачем було надано довідки та документи підприємством, яке знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, які не можуть бути враховані для перерахунку пенсії, оскільки ці довідки згідно чинного законодавства України не є дійсними, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, оскільки спірні довідки засвідчені печатками підприємств держави України.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За встановленими обставинами вбачається, що відповідач не довів належними доказами правомірність свого рішення, яке оскаржує позивач.

За таких умов колегія суддів, вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов'язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період його роботи з 20.01.1981 року по 31.12.1988 року та призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20 березня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 11, 24, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі № 263/10163/17 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі № 263/10163/17 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов