Справа № 607/4263/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10510/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання права на пенсійне забезпечення як посадовій особі органу місцевого самоврядування та проведення перерахунку пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у якому просить визнати за ним право на призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про службу органах місцевого самоврядування» та зобов'язати відповідача провести перерахунок раніше призначеної йому пенсії.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 04.08.2015 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування». Під час своєї трудової діяльності, він тривалий час обіймав виборну посаду голови сільської ради, що у відповідності до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» відноситься до посадових осіб органу місцевого самоврядування, окрім цього до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується час роботи на посадах державної служби, а відтак наявний у нього загальний стаж служби в органах місцевого самоврядування перевищує 20 років. 20.03.2017 року він звернувся до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про переведення його з пенсії по віку на пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», однак відповідач листом №114/В-11 від 23.03.2017 року відмовив йому у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посилаючись на п. 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до яких з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, а відповідно пенсії в порядку та на умовах визначених зазначеним законами не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Просив позов задоволити.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 04.08.2015 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

20.03.2017 року позивач звернувся до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про переведення його з пенсії по віку на пенсію відповідно до закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Однак, листом №114/В-11 від 23.03.2017 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з посиланням на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213- VIII від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з цим з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 у 1987 році був обраний головою виконкому Драганівської сільської ради народних депутатів, 07.04.1998 року був обраний на виборну посаду сільського голови с. Підгороднє та повторно переобраний 18.04.2002 року. 27.04.2005 року йому присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування та звільнено із займаної посади 31.05.2006 року у зв'язку із закінченням строку повноважень.

Згідно ст.ст.2,3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах відносяться до посад в органах місцевого самоврядування, а особи, які їх обіймають, належать до категорії посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно ч.10 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії.

01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року. Пунктом 5 Прикінцевих Положень вказаного Закону України передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

До 01 червня 2015 року не прийнято Закону, що стосувався б видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій, зокрема, і пенсій посадовим особам місцевого самоврядування.

Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийнятий 07.06.2001 року, а Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII прийнятий 02.03.2015 року, тобто пізніше, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VII від 02.03.2015 року не скасований, його положення (у частині, що стосуються спірних правовідносин) не визнані неконституційними, а до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, тому відповідно, з вказаної дати скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001 року.

Відтак, з 01.06.2015 року скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим підстави для призначення пенсії позивачу відсутні.

Даної позиції дотримується Вищий адміністративний суд у своїй ухвалі від 07.04.2016 року у справі №583/2219/15-а.

За таких обставин, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява позивача, розглянута відповідачем відповідно до Закону України "Про звернення громадян" і за результатами розгляду звернення йому надана письмова відповідь.

Разом з тим, лист Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №114/В-11 від 23.03.2017 року не можна вважати правовим актом індивідуальної дії, в розумінні КАС України.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційних скарг являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2017 року у справі №607/4263/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Р. М. Гулид
С. М. Кузьмич

Повний текст судового рішення виготовлено 11.12.2017 року