Справа № 816/1633/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1633/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гнітько О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2017 року Приватне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" (надалі - позивач, ПрАТ "АвтоКрАЗ") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС (надалі - відповідач, Харківське управління) про скасування податкового повідомлення-рішення від 07 вересня 2017 року № 000272513.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що спірне податкове повідомлення-рішення, яким позивача зобов'язано сплатити штраф з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України у розмірі 10% у сумі 2191,36 грн., прийнято відповідачем на підставі висновків камеральної перевірки про порушення ПрАТ "АвтоКрАЗ" строку сплати суми грошового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України на 28 календарних днів. Разом з тим, самостійно визначене у декларації з податку з підакцизних товарів за травень 2017 року податкове зобов`язання у сумі 100 162 грн перераховано позивачем до бюджету у повному обсязі, в межах граничного терміну сплати такого податку, а саме - 30 червня 2017 року. Вказував, що підприємством під час сплати коштів помилково зазначено розрахунковий рахунок ГУК у м. Києві замість розрахункового рахунку ГУДКСУ у м. Харкові, водночас така помилка виникла у зв'язку із переведенням позивача на облік до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС без згоди підприємства, і, крім того, листом № 151-58 від 04.07.2017 підприємство звернулося до Офісу великих платників податків ДФС з проханням перерахувати кошти на правильний розрахунковий рахунок. При цьому позивач звертав увагу, що фактично підприємством виконано зобовязання зі сплати податку, оскільки грошові кошти надійшли до бюджету у встановлені строки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення адміністративного позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

У письмових запереченнях, які надійшли до суду 21 листопада 2017 року, відповідач посилався на те, що позивачем порушено вимоги пп. 222.1.1 п. 222.1 статті 222 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно сплачено суму самостійно визначеного у податковій декларації податкового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України. Так, за твердженням відповідача, сплаті по терміну 30.06.2017 підлягав податок у розмірі 100162 грн, а з урахуванням переплати в сумі 78 248,39 грн 21 913,60 грн. Заборгованість за відповідним податком погашено ПрАТ "АвтоКрАЗ" 28 липня 2017 року, у звязку з чим кількість днів прострочення склала 28 днів, що послугувало підставою для застосування штрафу в сумі 2191,36 грн. Наголошував, що у разі зазначення платником податків в банківському платіжному документі на сплату податкового зобовязання неправильного коду бюджетної класифікації, кошти не надійдуть до відповідного рахунку, а сума податку не буде вважатися сплаченою /а.с. 92 93/.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

18 серпня 2017 року заступником начальника відділу податкового супроводження підприємств транспорту і звязку, закладів науки та освіти Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_3 проведено камеральну перевірку дотримання вимог пп. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України ПрАТ "АвтоКрАЗ" щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України у червні 2017 року по декларації за травень 2017 року від 19 червня 2017 року № НОМЕР_1.

За результатами перевірки складено акт від 18 серпня 2017 року № 946/28-10-50-13-17/05808735 /а.с. 10-13/ (надалі - акт перевірки), в якому зафіксовано порушення позивачем пп. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України, а саме: встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України, у червні 2017 року по податковій декларації за травень 2017 року від 19 червня 2017 року № НОМЕР_1 у сумі 21913,60 грн.

На підставі акту перевірки Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС винесене податкове повідомлення-рішення від 07 вересня 2017 року № НОМЕР_2, яким зобов`язано ПрАТ "АвтоКрАЗ" сплатити штраф з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України, у розмірі 10% у сумі 2191,36 грн /а.с. 8/.

Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленням-рішенням, у зв'язку з чим оскаржив його до суду. Суд бере до уваги, що у позовній заяві позивачем допущено описку в частині зазначення номеру податкового повідомлення-рішення, а саме, вказано № 000272513, тоді як правильний номер НОМЕР_2.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, та порядок їх адміністрування, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Підпунктом 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції), який належить до загальнодержавних податків і зборів та справляється на всій території України.

За змістом пункту 217.1. статті 217 Податкового кодексу України суми податку, що підлягають сплаті, з підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, а також реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі, визначаються платником податку самостійно, виходячи з об'єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку, що діють на дату виникнення податкових зобов'язань.

Згідно із приписами статті 223 Податкового кодексу України базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю. Платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.51, 215.3.52, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до пп.222.1.1 п.222.1 ст.222 Податкового кодексу України суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Судом встановлено, що 19 червня 2017 року ПрАТ "АвтоКрАЗ" подано до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС декларацію акцизного податку за травень 2017 року, в якій визначено податкове зобовязання з моторних транспортних засобів для перевезення вантажів в сумі 100 162 грн /а.с. 98-102/.

Виходячи із положень пп.222.1.1 п.222.1 ст.222 Податкового кодексу України, останній день сплати акцизного податку за травень 2017 року становив 30 червня 2017 року.

Матеріалами справи підтверджено, що 30 червня 2017 року ПрАТ "АвтоКрАЗ" перераховано із розрахункового рахунку у ПАТ "Акордбанк" до бюджету акцизний податок за вантажні автомобілі за травень 2017 року в сумі 100162 грн, про що свідчить копія платіжного доручення № 165310021 від 30 червня 2017 року /а.с.14/.

При цьому відповідна сума була помилково перерахована на рахунок № 9001 у ГУК у м. Києві, замість рахунку № 9002, отримувач УДКСУ у м. Харків, , банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011 /а.с. 94/.

Так, листом Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 06 червня 2017 року № 30735/10/28-1050-03-08 (отримано позивачем 13 червня 2017 року) ПрАТ "АвтоКрАЗ" повідомлено про переведення на обслуговування до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з 02 червня 2017 року, у зв'язку з чим сплата податків з 02 червня 2017 року здійснюється на рахунки Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області, перелік яких наведено в додатку 3 1 до листа /а.с. 16/.

Водночас після виявлення помилки у реквізитах розрахункового рахунку, на який перераховано акцизний податок, позивачем надіслано Офісу великих платників податків ДФС лист від 04 липня 2017 року №151-58 з проханням перерахувати суму 100 162 грн, сплачену згідно із квитанцією № 165310021 від 30.06.2017, на рахунок № 9002, отримувач УДКСУ у м. Харків, , банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011 /а.с.15/.

Із витягу з інтегрованої картки позивача вбачається, що кошти в сумі 100162 грн перераховано податковим органом з одного бюджетного рахунку на інший 31.07.2017, у звязку з чим вказану суму відображено у картці 31.07.2017 /а.с 95/.

Беручи до уваги те, що в інтегрованій картці позивача з акцизного податку з транспортних засобів станом на 30 червня 2017 року нараховано податкове зобовязання в сумі 100 162 грн, яке зменшено за рахунок переплати у розмірі 78248,39 грн, і сума коштів, сплачена позивачем на підставі платіжного доручення № 165310021 від 30 червня 2017 року, не була відображена у картці, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем пп. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України, а саме, несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України, у червні 2017 року по податковій декларації за травень 2017 року у сумі 21913,60 грн (100 162 - 78248,39).

За відомостями інтегрованої картки заборгованість за відповідним податком погашено ПрАТ "АвтоКрАЗ" 28 липня 2017 року, тому кількість днів прострочення, за висновком контролюючого органу, склала 28 днів, що послугувало підставою для застосування штрафу в сумі 2191,36 грн. згідно із податковим повідомленням-рішенням від 07 вересня 2017 року № НОМЕР_2.

Суд враховує, що за приписами пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Водночас суд відзначає, що згідно із пунктом 7 частини другої статті 29 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спору; надалі БК України) акцизний податок з вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції) (крім акцизного податку, визначеного пунктом 6 частини першої статті 66 цього Кодексу) належить до доходів загального фонду Державного бюджету України.

Статтею 10 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік від 21 грудня 2016 року № 1801-VIІІ також передбачено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України на 2017 рік належать надходження, визначені частиною другою статті 29 Бюджетного кодексу України (крім надходжень, визначених статтею 11 цього Закону) з урахуванням особливостей, визначених пунктами 17, 17-1 та 43 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, а також: податок на дохід та податок на прибуток, який сплачують субєкти, що провадять діяльність з випуску та проведення лотерей, у повному обсязі; надходження від реалізації автомобілів, засобів наземного, водного та повітряного транспорту, сільськогосподарської техніки, обладнання та устаткування, що перебувають на балансі органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету.

За змістом частини 1 статті 43 БК України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

В силу положень частин 4, 5 статті 45 БК України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Порядок зарахування до державного бюджету коштів, що отримуються установами України, які функціонують за кордоном, та власних надходжень державних і комунальних вищих навчальних закладів, наукових установ та закладів культури, отриманих як плата за послуги, що надаються ними згідно з основною діяльністю, благодійні внески та гранти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

При цьому, пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Як встановлено судом позивачем 30 червня 2017 року, тобто у строк, передбачений нормами Податкового кодексу України, здійснено оплату податкового зобов'язання в сумі 100162 грн до Державного бюджету України, проте помилково у платіжному дорученні № 165310021 зазначено рахунок 9001, ГУК у м.Києві, замість розрахункового рахунку № 9002, отримувач УДКСУ у м. Харків, внаслідок чого ОВПП ДФС 31.07.2017 на підставі листа позивача зараховано вказане податкове зобов'язання на правильний рахунок.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений Податковим кодексом України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Крім того, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений нормами Податкового кодексу України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації (рахунку) у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.

Аналогічний правовий висновок неодноразово викладався Верховним судом у постановах від 16 червня 2015 року у справі № 21-377а15, від 02 грудня 2015 року у справі № 826/6059/13-а, в ухвалі від 10 травня 2017 року у справі № 2а-13500/12/2670.

Відповідно до частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частиною першою статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України також встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Мотивів для відступлення від вказаної правової позиції Верховного Суду України при розгляді цієї справи судом не встановлено та сторонами не зазначено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність у контролюючого органу підстав для застосування до позивача штрафу згідно із статтею 126 Податкового кодексу України.

Отже, податкове повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників ДФС від 07 вересня 2017 року № НОМЕР_2, яким зобов`язано ПрАТ "АвтоКрАЗ" сплатити штраф з підакцизних товарів, вироблених на митній території України у розмірі 10% у сумі 2191,36 грн, не ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України, прийняте без урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а відтак підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Крім того, враховуючи, що податкове повідомлення-рішення є актом індивідуальної дії, який в силу вимог Кодексу адміністративного судочинства України підлягає визнанню протиправним та скасуванню, суд з метою повного захисту прав позивача вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників ДФС від 07 вересня 2017 року № НОМЕР_2.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 000272513 від 07 вересня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" (ідентифікаційний код 05808735) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот ) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2017 року.

Суддя М.В. Довгопол