Справа № 826/10320/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Коротких А.Ю., Файдюка В.В.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. (далі - відповідач) про визнання протиправними дії відповідача при розгляді вимог щодо відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1; визнання протиправними дій відповідача по визнанню договору банківського рахунку № 8322 від 29.05.2014 року та договору банківського вкладу № 06/1269-2014 від 12.06.2014 року нікчемним; зобов'язання відповідача включити ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 31 серпня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 (Клієнт), з однієї сторони, та ПАТ «Старокиївський банк» (Банк), з іншої сторони, було укладено договір банківського рахунку № 8322 від 29 травня 2014 року.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, Банк, за заявою Клієнта, відкриває банківський поточний (на вимогу) рахунок Клієнта № НОМЕР_2 у доларах США, надалі - «Рахунок», та здійснює за ним операції згідно діючого законодавства України, нормативно - правових актів Національного банку України та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб в ПАТ «Старокиївський банк», надалі - Умови.

Крім того, між ОСОБА_2 (Вкладник), з однієї сторони, та ПАТ «Старокиївський банк» (Банк), з іншої сторони, укладено договір банківського вкладу № 06/1269-2014 від 12 червня 2014 року.

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.5 зазначеного договору, Банк відкриває Вкладнику вкладний (строковий) Рахунок № НОМЕР_3 «Недільний» у доларах США, а Вкладник вносить на цей Рахунок грошові кошти у сумі 14 000 доларів США (надалі за текстом - Вклад). Дата внесення Вкладу - 12.06.2014 року, дата повернення Вкладу - 19.06.2014 року. Процентна ставка за Вкладом складає 0,5 % процентів річних. За даним вкладом внески не передбачені. Часткова видача Вкладу до спливу строку, встановленого п. 1.2. цього Договору, прирівнюється до розірвання цього Договору з ініціативи Вкладника.

Згідно квитанції від 12.06.2014 року, позивач внесла на банківський рахунок ПАТ «Старокиївський банк» грошові кошти у сумі 14 000 доларів США, яка еквівалентна у гривнях - 163 165, 28 грн.

Судом встановлено, що постановою правління Національною банку України № 365 від 17.06.2014 року ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 50 від 17.06.2014 року «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18.06.2014 року по 18.09.2014 року та призначено уповноваженою особою Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О.

Постановою правління Національного банку України № 563 від 11.09.2014 року № 563 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк».

На виконання даної постанови Національного банку України виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 92 від 17.09.2014 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

З матеріалів справи убачається, що позивачка зверталася з заявою від 29.09.2014 року до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» з вимогою про виплату їй коштів за вкладом.

Відповідач своїм листом № 1097/09-02 від 03.12.2014 року позивачку повідомив про нікчемність договору банківського рахунку № 8322 від 29.05.2014 року та договору банківського вкладу № 06/1269-2014 від 12.06.2014 року. Також, аналогічну за змістом відповідь уповноваженої особи ФГВФО позивачка отримала в листі № 2879/09-02 від 17.04.2015 року.

Позивачка, не погоджуючись з такими відмовами відповідача, звернулася до суду з даним позовом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В той же час, ч. 2 статті 26 Закону та п. 8 р. І Положення № 14 визначено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийнятій рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 статті 26 цього Закону.

Як убачається зі змісту листа Уповноваженої особи, підставою для не включення позивачки до переліку вкладників є проведення перевірки за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників, відкриття кримінального провадження для встановлення ознак кримінального правопорушення в діях службових осіб банку та колишніх клієнтів банку.

Разом з тим, наведені відповідачем обставини не можуть бути підставами для позбавлення позивача права на отримання гарантованої суми відшкодування.

Згідно п. 4 та п. 6 ч. 2 статті 37 Закону уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів: звергатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Згідно статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Частиною 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Згідно статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Згідно Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ № 516 від 03 березня 2003 року, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунка; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката або договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Прийнявши рішення про визнання договору нікчемним, відповідач виходив з того, що під час перевірки було установлено, що у ПАТ «Старокиївський банк» на ім'я позивачки 12.06.2014 року було зараховано кошти у розмірі 14 000 доларів США.

Цього ж дня 13 фізичним особам, в тому числі позивачкою, майже щохвилинно в касу банку було внесено 177 490 доларів США.

Також, цього ж самого дня, банк здійснює повернення депозити іншій фізичній особі в розмірі 177 490 доларів США шляхом перерахування вказаних коштів на рахунки в іншій банківській установі.

Проте, на думку колегії суддів, дана обставина не свідчить про нікчемність укладеного договору банківського вкладу, оскільки відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня, тобто банк зобов'язаний виконати доручення клієнта незалежно від часу його надходження. Крім того, проведення банком у базі даних платежів після закінчення операційного часу також не впливає на дійсність договору банківського вкладу та не є підставою для обмеження прав клієнта банку, а також визнання договору нікчемним, оскільки ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має вичерпний перелік визнання договорів нікчемними.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАС України від 23 червня 2016 року у справі № 826/4453/15.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що спірний договір було укладено до винесення постанови правління Національного банку України від 17 червня 2014 року про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних.

Вказане свідчить про безпідставність доводів відповідача щодо створення укладеним правочином штучного зобов'язання Фонду в майбутньому відшкодувати кошти за його рахунок, так як ліквідація банку станом на 12 червня 2014 року очевидною не була.

Щодо наявності у позивача права на повернення вкладу колегія суддів зазначає наступне.

Вкладом у розумінні статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-III є кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

При вирішенні даної справи колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п. 50 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому ЄСПЛ зокрема зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

У розумінні статті 177 ЦК України грошові кошти позивача є об'єктом його майнових прав, відтак, ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, практики ЄСПЛ та статті 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки, на думку колегії суддів, не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом.

В той же час, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування вказаного балансу та відсутність майнових прав позивача на кошти, що є предметом даного спору.

Колегія суддів позбавлена можливості в межах спору надавати оцінку діям працівників банку, однак, визначальним при вирішенні справи є недоведеність відповідачем у порядку ч. 2 статті 71 КАС України факту неналежності внесених коштів позивачу та надання при укладенні договору переваг кредиторам банку.

Крім того, як убачається з копії квитанції, наявної в матеріалах справи, зарахування коштів відбулося безпосередньо ОСОБА_2

Вказане свідчить, що кошти були внесені позивачем не внаслідок «дроблення» вкладу іншого клієнта, а особисто готівкою в касу банку.

Щодо посилання відповідача на порушення кримінального провадження № 0000367 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 190 КК України, що було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Уповноваженої особи про злочин, колегія суддів зазначає, що по даному кримінальному провадження відсутній вирок чи інші рішення, які б встановлювали певні факти.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачки щодо визнання протиправними дії відповідача при розгляді вимог щодо відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, щодо визнання протиправними дій відповідача по визнанню договору банківського рахунку № 8322 від 29.05.2014 року та договору банківського вкладу № 06/1269-2014 від 12.06.2014 року нікчемним.

Стосовно вимог позивача про включення до переліку вкладників ПАТ «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів звертає увагу на те, що Порядок складення переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, врегульований виключно положеннями зазначених вище Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, та не передбачає повноважень уповноваженої особи Фонду щодо внесення змін до такого переліку після його затвердження.

Натомість, відповідно до п. 6 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту є саме зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб саме додаткову інформацію щодо позивачки.

Що стосується доводів відповідача, які викладені у запереченнях на апеляційну скаргу, стосовно того, що залишається чинним розпорядчий документ відповідача про визнання правочину нікчемним, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на те, що вимога про зобов'язання відповідача подати до Фонду інформацію щодо позивачки, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами, є на переконання суду дієвим способом захисту порушеного її права.

Вказаний спосіб відновлення порушеного права відповідає основному завданню адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, та застосовано судом в межах наданих йому повноважень, визначених ст. 162 КАС України.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09 березня 2017 року у справі № 826/5393/15.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного по суті вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з постановленням нової постанови про задоволення адміністративного позову частково.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Окремо, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду є працівником Фонду.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 19 № 4452-VI джерелами формування коштів Фонду є кошти з Державного бюджету України (у тому числі облігації внутрішньої державної позики).

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що відповідачем у даній справі є посадова особа Фонду, то судові витрати слід присудити саме за рахунок Фонду.

Так, присудженню на користь позивачки підлягає 80, 40 грн. судового збору (квитанція № 81605518 від 16.09.2015 року).

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни при розгляді вимог щодо відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, по визнанню договору банківського рахунку № 8322 від 29.05.2014 року та договору банківського вкладу № 06/1269-2014 від 12.06.2014 року нікчемним.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіну Любов Олександрівну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, якій необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В решті позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_2 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сплачений судовий збір у розмірі 80 (вісімдесят) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 13.12.2017 року.