Справа № 812/1646/17
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1646/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кисельової Є.О.,

за участі секретаря Ждановій Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1С.) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі відповідач, ГУ Держгеокадастру у Луганській області), в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Луганській області про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується у Петрівській сільській раді Сватівського району Луганської області, викладену в листі від 09.06. 2017;

- зобовязати ГУ Держгеокадастру у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується у Петрівській сільській раді Сватівського району Луганської області. КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002.

В обґрунтування позовних вимог зазначено таке.

21.02.2017 та повторно 06.05.2017 ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Луганській області були направлені заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,0000 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області для особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність.

У встановлений законом термін відповіді від ГУ Держгеокадастру у Луганській області позивачем отримано не було.

Листом від 13.04.2017 «Про розгляд клопотання №Ш-489/0-439/6-17 ГУ Держгеокадастру у Луганській області відмовило в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, зазначивши причиною відмови те, що графічних матеріалах, які додані до клопотання, зацікавлена особа не завірила особистим підписом бажане місце розташування земельної ділянки.

До Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру було оформлене звернення з метою оскарженні відповіді ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 13.04.2017 року «Про розгляд клопотання» та отримано розяснення від 13.06.2017 року №Ш-489/0-439/6-17, у якому підтверджуються виключні підстави, за наявності яких заявикові може бути відмовлено.

ГУ Держгеокадастру у Луганській області листом від 09.06.2017 «Про розгляд клопотання №Ш-1063/0-861/6-17 вдруге відмовило, зазначивши, що за інформацією Відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області встановлено, що витребувана земельна ділянка відключена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обліку земель сільськогосподарського призначення в Україні.

Позивач вважає, що зазначеними відповідями їй було відмовлено у задоволенні клопотання та фактично відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки нібито через той факт, що за інформацією Відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області встановлено, що витребувана земельна ділянка відключена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обліку земель сільськогосподарського призначення в Україні.

Але жодних посилань на норми чинного законодавства та номеру документу, на підставі якого і коли саме земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обліку земель сільськогосподарського призначення в Україні.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (арк. спр. 31).

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності (арк. ср. 61), в наданих письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, зазначив, що 09.06.2017 відповідач надав відповідь позивачу, та повідомлено, що не має правових підстав для задоволення заяви, тому що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області видало наказ від 15.05.2017р. № 114 «Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права .оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами», згідно якого додатково включено 3 земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 34,6950 га до переліку земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, зокрема земельну ділянку розташовану за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району орієнтованою площею 15,6900 га. Також надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтованою площею 15,6900 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області.

З аналізу норм частини сьомої статті 118, частин третьої, четвертої статті 136 Земельного кодексу України, відповідач зробив висновок, що положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Водночас, виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечує саме організатор земельних торгів, яким у спірних правовідносинах є відповідач, що здійснює реалізацію права державної власності на спірну земельну ділянку.

Отже, резюмує відповідач, включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів. Зважаючи на викладене, у звязку з невідповідністю місця розташування спірної земельної ділянки вимогам Земельного кодексу України (оскільки вона включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону), Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області 09 червня 2017 року за № В-1063/0-861/6-17 надано відповідь позивачу, в якій повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі частини 4 статті 122 Земельного кодексу України відповідач передає у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Розпорядження землями лісогосподарського призначення до повноважень відповідача не входить.

За таких підстав відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що 21.02.2017 та 06.05.2017 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Луганській області із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області для особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність. (арк. спр. 9, 12).

ГУ Держгеокадастру у Луганській області листом від 13.04.2017 за № Ш-489/0-439/6-17 повідомило позивача про те, що до доданих графічних матеріалів, які додані до клопотання, зацікавлена особа не завірила особистим підписом бажане місце розташування земельної ділянки (арк. спр. 10).

Одночасно відповідачем до листа від 13.04.2017 за № Ш-489/0-439/6-17 додано копію відповіді від 13.06.2017 № Ч-3929/0-0.13-2451/6-17 «Про розгляд клопотання» (арк. спр. 11).

09.06.2017 листом ГУ Держгеокадастру у Луганській області № Ш-1063/0-861/6-17 повідомило представника позивача про те, що за інформацією відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області встановлено, що витребувана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обліку земель сільськогосподарського призначення України (арк. спр. 13).

Доказів надіслання позивачу листів-відповіді ГУ Держгеокадастру у Луганській області до матеріалів справи не надано.

З листа ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 09.06.2017 за № Ш-1063/0-861/6-17 «Про розгляд клопотання» встановлено, що відповідачем клопотання позивача було розглянуто та повідомлено, що за інформацією відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області встановлено, що витребувана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обліку земель сільськогосподарського призначення України. Одночасно, позивачу із посиланням на статті 136 Земельного кодексу України повідомлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (арк. спр. 13).

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. Верховної ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина 6 статті 118 Земельного кодексу України).

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (абзац 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України).

Таким чином, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 09.06.2017 №Ш-1063/0-861/6-17 «Про розгляд клопотання» відмова позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність мотивована тим, що витребувана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Отже, витребувана ОСОБА_1 земельна ділянка відповідно до листа 09.06.2017 за № Ш-1063/0-861/6-17 «Про розгляд клопотання» відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Доказів на спростування відомостей, зазначених в листі ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 09.06.2017 за № Ш-1063/0-861/6-17 «Про розгляд клопотання», відповідачем не надано.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За наведених обставин суд доходить висновку, що посилання відповідача у листі від 26.04.2017 № Н-700/0-496/6-17 «Про розгляд клопотання» на відсутність у ГУ Держгеокадастру у Луганській області повноважень щодо розпорядження землями лісогосподарського призначення є необґрунтованим, а викладена в ньому інформація спростовується наданими позивачем доказами, які перебувають в матеріалах справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у наданні позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується у Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області, викладеної в листі від 09.06.2017.

Також з урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про зобовязання ГУ Держгеокадастру у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується у Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області.

Щодо позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002), суд зазначає таке.

У рішенні по справі Класс та інші проти Німеччини Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру у Луганській області щодо надання або відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження ГУ Держгеокадастру у Луганській області щодо здійснення дозвільної діяльності на розробку проекту землеустрою та зобов'яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Водночас, у відповідності до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог. На думку суду, належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання ГУ Держгеокадастру у Луганській області повторно розглянути звернення позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з урахуванням обставин, встановлених у даній справі.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 цієї статті якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 640 грн судового збору (арк. спр. 2).

У звязку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в сумі 320 грн.

Керуючись статтями 2, 11, 70, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, викладену в листі від 09.06.2017 № Ш-1063/0-861/6-17, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002).

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, буд. 17, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: 92600, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 320 грн 00 коп. (триста двадцять грн 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4