Справа № 818/122/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 р.Справа № 818/122/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

представника позивача: Маківського О.В.

представника відповідача: Дмитрієвої М.С.

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2017р. по справі № 818/122/17

за позовом Комунального підприємства "Шляхрембуд" Сумської міської ради

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство "Шляхрембуд" Сумської міської ради (далі - КП "Шляхрембуд", позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - ГУ ДФС у Сумській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 17 січня 2017 року про зменшення Комунальному підприємству "Шляхрембуд" Сумської міської ради суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у частині на суму 797100 грн. 00 коп.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2017 року адміністративний позов Комунального підприємства "Шляхрембуд" Сумської міської ради - задоволено.

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, ч. 1 ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв'язку з чим просить її залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2017 р. - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що Головним управлінням ДФС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку КП "Шляхрембуд" Сумської міської ради з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2013 р. по 30.09.2016 р., про що 30.12.2016 р. складений акт перевірки №269/1402/05433057/104, в якому встановлені порушення, зокрема, пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 44.2 ст. 44, п. 134.1.1, пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування на 904974 грн. (том 1 а.с. 6-31).

За наслідками перевірки 17 січня 2017 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про зменшення позивачеві суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 904974 грн. (том 1 а.с. 33).

Зі змісту акта перевірки вбачається, що позивач завищив від'ємне значення об'єкта оподаткування за період з 01.10.2013 р. по 30.09.2016 р. на суму 904974 грн., з яких - 797100 грн. по господарських операціях з ФОП ОСОБА_3, реальність яких поставлена під сумнів через неналежне оформлення актів виконаних робіт. При цьому, зауваження щодо наявності інших необхідних документів бухгалтерського та податкового обліку та якості їх оформлення відсутні.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням про зменшення КП "Шляхрембуд" Сумської міської ради суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 797100 грн. 00 коп., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з п. 14.1.27 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, зміна показника валових витрат безпосередньо впливає на об'єкт оподаткування.

Відповідно до п. 138.1. ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються з:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та в статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1. Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Разом з тим, відповідно до пункту 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Пунктом 138.8 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загально - виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно з п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, необхідно зауважити на те, що валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку. При цьому, дотримання норм цивільного чи господарського права не означають автоматично реальності вчинення господарської операції. Правильність відображення в податковому обліку господарських операцій відповідно до їх реального змісту повинно здійснюватись виключно на підставі норм податкового законодавства. А відтак, якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображено в укладених платником податків договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що між КП "Шляхрембуд" СМР та ФОП ОСОБА_3 05.02.2014 р., 01.12.2014 р., 11.03.2016 р. укладені господарські договори на виконання робіт, відповідно до яких виконавець ФОП ОСОБА_3 зобов'язаний виконати належними йому технічними засобами дорожні роботи (том 1 а.с. 84-85, 90-91, 110-111).

Відповідно до договорів ФОП ОСОБА_3 надавав послуги спеціалізованої техніки - екскаваторів. Вартість робіт визначається згідно з додатковими угодами до договорів. Відповідно до договору загальна вартість робіт визначається з розрахунку фактичного використання погодинно. Додатковими угодами визначалася вартість години роботи екскаватора.

Згідно з п. 4.1 договорів, Виконавець (ФОП ОСОБА_3.) повідомляє Замовника (КП "Шляхрембуд" СМР) про виконаний етап робіт шляхом подання на підпис акту виконаних робіт.

На підтвердження виконання робіт екскаватором ФОП ОСОБА_3 надавав акти здачі-прийомки виконаних робіт, у яких зазначається кількість відпрацьованих годин, період виконання робіт та грошовий вираз виконаних робіт (том 1 а.с. 86-89, 93-109, 112-122).

Оплата робіт проведена платіжними дорученнями (том 1 а.с. 128-156).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт виконання позивачем зобов'язань з оплати вартості послуг за вказаними правочинами шляхом перерахування грошових коштів.

Таким чином, факт реальності понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах підтверджений матеріалами справи.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що відповідачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не було надано доказів на підтвердження фальшивості зазначених документів, або на невідповідність відомостей, зазначених в цих первинних документах, фактичним обставинам, або на завищення вартості робіт чи послуг, або на несумісність зазначених в документах робіт чи послуг з власною господарською діяльністю КП "Шляхрембуд" СМР. У ході перевірки відповідачем не встановлено проведення КП "Шляхрембуд" СМР збиткових операцій, невикористання у власній господарській діяльності товарів (послуг), отриманих від зазначеного вище контрагента, взаємопов'язаності позивача та вказаного контрагента, обізнаності щодо обставин господарювання один одного, вчинення ними узгоджених дій щодо отримання будь-якої вигоди (в тому числі і податкової).

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та контрагентом позивача зобов'язань за спірними правочинами. Копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст.44, 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між КП "Шляхрембуд" СМР та ФОП ОСОБА_3 і правомірність віднесення відповідних сум до складу валових витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів.

Доводами податкового органу в акті перевірки та в апеляційній скарзі щодо визначених порушень стало те, що акти виконаних робіт не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", (в редакції, що діяла на період здійснення господарських операцій), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно ч. 2 ст. 9 Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів зауважує, що надані позивачем акти виконаних робіт містять зазначені реквізити, в тому числі і щодо змісту та обсягу господарської операції, одиницю виміру господарської операції, зокрема, вказано вид робіт (підготовчі роботи на будівельному майданчику), проміжок часу, в який роботи виконувались та розрахунок вартості. На думку суду, зазначені відомості повністю відображають предмет договорів, передбачений додатками до них, у вигляді виконання дорожніх робіт власними технічними засобами виконавця, а саме екскаватором.

В свою чергу, вимога податкового контролюючого органу про відображення в актах відомостей про час виконання робіт, об'єктів, на яких проводилися роботи, деталізації того, які саме роботи проведені та яким екскаватором, не відповідає вимогам закону, а його твердження, що акти складалися не по факту виконання робіт, а декілька разів на місяць та містять лише загальну кількість відпрацьованих годин, ґрунтуються на припущеннях та не доведені в ході розгляду справи.

Окрім того, необхідно зауважити на те, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

В даному випадку наявність господарської операції підтверджується і узгоджується з іншими документами, якими в цій справі є платіжні доручення, акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в між позивачем, як виконавцем, та УКБДГ Сумської міської ради, як замовником (том 1 а.с. 157-252, том 2 а.с. 1-221).

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що КП "Шляхрембуд" СМР не може нести відповідальність за можливе порушення податкового та валютного законодавства його контрагентами та постачальниками.

В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи, оскільки позивач та його контрагент є окремими суб'єктами господарювання зі статусом юридичної особи, окремими платниками податку, кожен з яких має свої межі юридичної відповідальності, яка є індивідуальною, виходячи з вимог ст. 61 Конституції України.

В силу положень Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Колегія суддів також акцентує увагу і на тому, що чинне законодавство не покладає на платника податків обов'язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до валових витрат.

Колегія суддів зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентом ФОП ОСОБА_3, є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

З огляду на викладене, позивачем дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації права на відображення валових витрат по операціях з ФОП ОСОБА_3 Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність податкового повідомлення-рішення в частині, що оскаржується.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що обставини, які викладені відповідачем в акті перевірки, неможливо кваліфікувати як порушення, що передбачені пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 44.2 ст. 44, п. 134.1.1, пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.01.2017 року № про зменшення КП "Шляхрембуд" Сумської міської ради суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 797100 грн. 00 коп. є неправомірним, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення в зазначеній частині підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2017р. по справі № 818/122/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 12.12.2017 р.