Справа № 812/1682/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

11 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1682/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Секірської А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання: Вакуленка А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1, довіреність від 06.12.2017;

представника відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 15.06.2017 № 4628/12-09-01-02;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Управління по забезпеченню та збуту продукції» до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області про часткове скасування рішення від 24.03.2016 № 185/1302, -

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Управління по забезпеченню та збуту продукції» (далі Позивач, ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Управління по забезпеченню та збуту продукції») до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області (далі Відповідач, ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області) про часткове скасування рішення від 24.03.2016 № 185/1302.

В обґрунтування позову зазначено, що ВП «Управління по забезпеченню та збуту продукції» ПАТ «Лисичанськвугілля» постійно працює в умовах гострого дефіциту обігових коштів і має надзвичайно скрутне фінансову становище. Погіршення фінансового стану обумовлено проведенням на території Луганської та Донецької областей антитерористичної операції.

Рішенням відповідача від 24.03.2016 № 185/1302 до позивача застосовано штраф у розмірі 43322,11 грн за період з 01.10.2013 по 31.12.2014 (оскільки проведення антитерористичної операції розпочалось 14.04.2014, то періодом, що входить в ці межі можна вважати з 14.04.2014 до 31.12.2014, а сума застосованих штрафних санкцій становить 43 322,11 грн (період з 01.10.2013 до 31.12.2014) 18 525,90 грн (період з 01.10.2013 по 14.04.2014) = 24 796,21 грн). А також рішенням застосовується штраф у розмірі 175 593,23 грн за період з 01.01.2015 по 29.02.2016 та пеня у розмірі 13 271,77 грн (оскільки проведення антитерористичної операції розпочалось 14.04.2014, то періодом, що входить в ці межі, можна вважати з 14.04.2014 по 29.02.2016, а сума пені становить 13271,77 грн (період з 01.10.2013 по 29.02.2016) 2937,57 грн (період з 01.10.2013 по 14.04.2014) = 10334,20 грн). Отже, сума штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, нарахованого за період проведення АТО, становить 24 796,21 грн + 175 593,23 грн + 10 334,20 грн = 210 723,64 грн.

З посиланням на норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» позивач просив суд скасувати частково рішення відповідача від 24.03.2016 № 185/1302 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 210 723,64 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні просив залишити адміністративний позов без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду з даним позовом. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначив наступне. Рішення № 185 оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, так 04.04.2017 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Луганській області зі скаргою, яку залишено без задоволення рішенням від 06.05.2016 № 219/10/12-32-10-01-01-09. У подальшому, рішенням Державної фіскальної служби від 13.06.2016 № 13131/6/99-99-11-02-02-25 залишено без задоволення скаргу позивача від 18.05.2016 № 348, а рішення № 185 без змін. Згідно наявної інформації, позивач звернувся з позовом до Луганського окружного адміністративного суду про оскарження рішення № 185. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 у справі № 812/776/16 позовну заяву залишено без руху через несплату судового збору, при цьому позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору у звязку з важким фінансовим станом підприємства, оскільки позивач не надав належним доказів такого стану. У подальшому ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2016 позовну заяву повернуто позивачу. На підставі вищевикладеного, відповідач зазначає, що посилання позивача на важкий фінансовий стан, вже як на підставу для визнання поважності пропуску строків звернення до суду із даним позовом є необґрунтованими, оскільки не надано жлдних доказів на підтвердження такого стану.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти залишення адміністративного позову без розгляду, зазначивши, що положення статті 99 КАС України поряд зі строками, визначеним КАС України, визначають порядок обчислення інших строків для звернення до адміністративного суду, визначених іншими законами України. Так, відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України (лист № 203/11/13-11), статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобовязань, які становлять 1095 днів. Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобовязання у будь-який момент після отримання такого рішення. Із змісту зазначеної законодавчої норми, з урахуванням вимог статті 102 Податкового кодексу України, випливає, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення. КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 99 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частинами четвертою та пятою статті 99 КАС України. З урахуванням викладеного, приписи пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України є нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними податкових повідомлень рішень. Відповідно до ст. 56.21 Податкового кодексу України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. За таких обставин, строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

Розглянувши клопотання представника відповідача, суд дійшов такого.

Згідно з частиною першою статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини четвертої статті 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Судом установлено, що 24.03.2016 ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області прийнято рішення № 185/1302 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до ВП «Управління по забезпеченню та збуту продукції» ПАТ «Лисичанськвугілля» застосовано штраф у розмірі 43322,11 грн за період з 01.10.2013 по 31.12.2014, у розмірі 175 593,23 грн за період з 01.01.2015 по 29.02.2016 та нараховано пеню в розмірі 13271,77 грн, всього 232 187,11 грн (арк.спр.15).

Зазначене рішення отримано позивачем 31.03.2016, що підтверджується вхідним штампом підприємства вх. № 265 (арк.спр. 15) та визнається позивачем.

04.04.2016 позивачем подано скаргу № 243 до Головного управління ДФС у Луганській області на рішення № 185/1302 від 24.03.2016 (арк. спр. 63-65).

ГУ ДФС у Луганській області рішенням від 06.05.2016 № 219/10/12-32-10-01-01-09 зазначену скаргу залишено без задоволення.

У подальшому позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 18.05.2016 № 348 у якій просив скасувати рішення ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області № 185/1302 та скасувати рішення від 06.05.2016 № 219/10-12-32-10-01-09 ГУ ДФС у Луганській області про результати розгляду скарги (арк. спр.52-55).

Державна фіскальна служба рішенням 13.06.2016 № 13131/6/99-99-11-02-02-25 залишело без задоволення скаргу позивача від 18.05.2016 № 348, а рішення № 185/1302 без змін (арк. спр. 56-57).

Вищезазначене рішення позивач отримав 21.06.2016 (арк. спр. 56).

Враховуючи, що позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження Рішення № 185/1302 строк для звернення до суду почав свій перебіг відповідно до частини четвертої статті 99 КАС України.

Таким чином, строк звернення до суду з даним адміністративним позовом у відповідності до вимог частини четвертної статті 99 КАС України сплинув 21.07.2016, тоді як з адміністративним позовом позивач звернувся 13.11.2017 (арк.спр. 3), тобто з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї документів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

В той же час, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Матеріали справи таких доказів не містять.

Суд відхиляє доводи представника позивача на тяжкий фінансовий стан підприємства, як на підтвердження неможливості сплати судового збору, оскільки позивач мав можливість скористатися правом звернення з клопотанням про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат.

Враховуючи те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень 21.06.2016, а доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом ним не надано, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Управління по забезпеченню та збуту продукції» до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області про часткове скасування рішення від 24.03.2016 № 185/1302 підлягає залишенню без розгляду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків, оскільки строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, адже після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів, відповідні правовідносини набувають статусу стабільних.

Також суд розяснює позивачу право звернення до суду з клопотанням про повернення суми судового збору, сплаченого за звернення до суду з даним позовом, у відповідності до вимог пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 99, 100, 155 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області задовольнити.

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Управління по забезпеченню та збуту продукції» до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області про часткове скасування рішення від 24.03.2016 № 185/1302 залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 14 грудня 2017 року.

Суддя ОСОБА_3