Справа № 235/4963/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хмельова С.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року справа № 235/4963/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2017 року у справі № 235/4963/17 за позовом ОСОБА_2 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 28.09.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив визнати рішення відповідача від 31.08.2017 року про відмову в зарахуванні до її страхового стажу період роботи у ДВАТ «Вуглебуд» з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року протиправним; зобовязано відповідача зарахувати до її страхового стажу період роботи у ДВАТ «Вуглебуд» з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року (а.с. 2-5).

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2017 року у справі № 235/4963/17 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження відповідача від 31.08.2017 року про відмову в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у ДВАТ «Вуглебуд» (раніше Красноармійське шахтобудівельне управління тресту «Красноармійськвуглебуд») з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року.

Зобовязано відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період роботи у ДВАТ «Вуглебуд» (раніше Красноармійське шахтобудівельне управління тресту «Красноармійськвуглебуд») з 20.06.1988 по 16.09.1999 року.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 44-47).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що період роботи позивача з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року не зараховано до страхового стажу оскільки в довідці, виданої ДВАТ «Вуглебуд» від 18.08.2017 року за підписом ліквідатора ОСОБА_3, невірно вказано назву підприємства, де працювала позивач.

Позивач засобами електронного звязку надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 призначено пенсію з 11.04.2017 року. Стаж роботи у ДВАТ «Вуглебуд» з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року до страхового стажу не зарахований. Страховий стаж позивача складає 25 років 11 місяців 28 днів (а.с. 7).

Згідно розпорядження Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14 червня 2017 року при розгляді документів позивача на підставі заяви від 06.06.2017 року для призначення пенсії за віком встановлено, що в трудовій книжці серія АТ-II № 6832603 від 09.09.1981 року є запис про роботу:

- з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року на Красноармійському ШБУ тресту «Красноармійськвуглебуд», відсутній номер наказу при прийомі на роботу, назва печатки не співпадає назві підприємства при// / прийомі на роботу (відсутня інформація про перейменування підприємства);

- 07.10.1999 року по 01.10.2000 період отримання допомоги по безробіттю в Красноармійському міському центрі зайнятості, наявне виправлення в даті початку виплати.

Не зараховано: період роботи з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року та період отримання допомоги по безробіттю з 07.10.1999 року по 01.10.2000 року без додаткових документів. Термін подання уточнюючих довідок до 06.09.2017 року (а.с. 8).

31.08.2017 року розпорядженням відповідача за розглядом документів позивача, додаткового наданих 23.08.2017 року, вирішено не зараховувати до страхового стажу позивача період роботи у ДВАТ «Вуглебуд» з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року, оскільки в довідці невірно вказано назва підприємства, де працювала заявниця (Красноармійське ШБУ ДВАТ «Красноармійськвуглебуд»), та не підтверджено повноваження ліквідатора (а.с. 10).

Спірним питання у даній справі є правомірність дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_2 періоду роботи у ДВАТ «Вуглебуд» (раніше Красноармійське шахтобудівельне управління тресту «Красноармійськвуглебуд») з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 1-3 статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообовязковому соціальному страхуванню.

Статтею 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно записів трудової книжки АТ-І І № 6832603 позивач, в тому числі, працювала з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд», яке в подальшому було перейменовано у ДВАТ «Вуглебуд» згідно наказу МУП УССР № 20 від 10.10.1997 року. Правонаступником Красноармійського шахтобудівельного управління ДВАТ «Вуглебуд» є ДВАТ «Вуглебуд», наказ № 72 а від 01.09.2004 року (а.с. 22, 24-25).

Отже, в даному випадку колегія суддів зазначає, що факт роботи позивача у період з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18.04.2017 року позивач працювала повний робочий день у ДВАТ «Вуглебуд» і за період з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року виконувала обовязки інженера виробничого відділу.

20.06.1988 року прийнята інженером виробничого відділу згідно з наказом № 73-к від 20.06.1988 року та 16.09.1999 року звільнена.

Постановою господарського суду Донецької області від 06.06.2016 року у справі № 905/4618/13 визнано банкрутом та відкрито процедуру ліквідації ДВАТ «Вуглебуд», ліквідатором призначено ОСОБА_3 Зазначена довідка підписана саме ОСОБА_3 (а.с. 11).

З архівної довідки від 08.08.2017 року № 200, яка видана приватним архівом ліквідованих підприємств, вбачається, що в архівному фонді «Красноармійського шахто будівельного управління» тресту «Красноармійськвуглебуд» маються відомості, які підтверджують стаж позивача прийнята 20.06.1988 року та звільнена 16.09.1999 року. Довідка складена на підставі первинних документів, які є в наявності у приватному архіві ліквідованих підприємств. Документи знаходяться на зберіганні у приватному архіві ліквідованих підприємств відповідно до договору зберігання № 1 від 01.07.2016 року (а.с. 15).

Період роботи позивача у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року підтверджується особовою карткою за формою Т-2 (а.с. 19-20).

Постановою Господарського суду Донецької області від 06.04.2016 року у справі № 905/4618/13 призначено ліквідатором ДВАТ «Вуглебуд» арбітражного керуючого ОСОБА_3 (а.с. 12-14).

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позивач у період з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року працювала у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд», яке було перейменовано у ДВАТ «Вуглебуд», що підтверджується записами у трудовій книжці, довідками, наказами та особовою карткою позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги позивача про визнання рішення відповідача від 31.08.2017 року про відмову в зарахуванні до її страхового стажу періоду роботи у ДВАТ «Вуглебуд» з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року протиправним та зобовязання відповідача зарахувати до її страхового стажу період роботи у ДВАТ «Вуглебуд» з 20.06.1988 року по 16.09.1999 року підлягають задоволенню.

Колегія суддів також вказує, що для повного захисту прав, свобод і інтересів позивача відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України необхідно скасувати розпорядження Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31.08.2017 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції щодо порядку стягнення сплаченого позивачем при поданні адміністративного позову судового збору, зазначає наступне.

Пленумом ВАСУ від 23 січня 2015 року № 2 встановлено, що у разі звільнення відповідача від сплати судового збору, то й відповідно судовий збір з нього не стягується. Тобто в разі задоволення адміністративного позову повністю судовий збір з відповідача, звільненого від сплати судового збору, не стягується, а у разі часткового задоволення позову у справі, в якій відповідач звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягується лише з позивача пропорційно до відхиленої частини вимоги з урахуванням попередньої сплати 10 відсотків розміру ставки судового збору.

Якщо відповідач звільнений від сплати судового збору, а позивач його сплатив, то у разі задоволення позову на користь позивача стягується сплачений розмір судового збору з Державного бюджету України або відповідного місцевого бюджету (ч. 1 ст. 94 КАС України).

З огляду на викладене, у звязку з тим, що всупереч вищевикладеним вимогам суд першої інстанції в резолютивній частині постанови стягнув витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, тобто з субєкта владних повноважень, якого звільнено від сплати судового збору, а ні з Державного бюджету України, четвертий абзац резолютивної частини постанови суду першої інстанції з урахуванням вимог статті 201 КАС України підлягає зміні.

Враховуючи викладене, у звязку з правильним по суті вирішенням справи, але із помилковим застосуванням норм процесуального права в частині стягнення судових витрат, керуючись статтями 195, 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2017 року у справі № 235/4963/17 - змінити.

Змінити резолютивну частину постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2017 року у справі № 235/4963/17, виклавши абзац четвертий резолютивної частини постанови наступним чином: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп.».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_4