Справа № 804/4219/17
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2017 рокусправа № 804/4219/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.
суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.
секретар судового засідання: Лащенко Р.В.
за участі представника позивача Макарової Т.П.

представників відповідача Драганчука Я.Я., Лисенка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 р. в справі № 804/4219/17 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання неправомірними дій з відмови у виплаті премії в розмірі 630% посадового окладу, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення та зменшення суми одноразової грошової допомоги при звільненні; скасування наказу від 23.11.2016 р. № 398 в частині відмови у виплаті премії в розмірі 630% посадового окладу, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення та призначенні одноразової грошової допомоги при звільнення в сумі 472,50 грн.; зобов`язання виплатити премію в розмірі 630% посадового окладу в сумі 3559,50 грн., щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення в сумі 2702,70 грн., одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 3692,10 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 р. позов задоволено частково, визнано неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання командування Національної гвардії України МВС України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 премії у розмірі 630% від посадового окладу, щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення та зменшення суми одноразової грошової допомоги при звільненні; скасовано наказ військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання командування Національної гвардії України від 23.11.2016 р. № 398 в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 премії у розмірі 630% від посадового окладу, щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% і місячного грошового забезпечення та призначенні одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 472,50 грн.; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання командування Національної гвардії України виплатити на користь ОСОБА_1 премію у розмірі 630% від посадового окладу у сумі 3559,50 грн., щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення у сумі 2702,70 грн., одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 3219,51 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує на недотримання позивачем місячного строку звернення до суду, встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України, що проігноровано судом першої інстанції, а також про безпідставне не відкладення розгляду справу за клопотанням відповідача.

Крім того, судом не враховано порушення позивачем ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, п. 4 Інструкції про організацію амбулаторного та стаціонарного лікування військовослужбовців Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України, в частині неприбуття до лікувального закладу, військово-лікарської комісії, військової частини у встановлений строк та неповідомлення командира про місцезнаходження, що обумовило правомірність позбавлення позивача певних видів грошового забезпечення та оголошення позивачу догани. На думку апелянта, судом першої інстанції не досліджено походження сум, про нарахування яких просить позивач, що призвело до помилкового визначення таких сум.

В судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволення апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та прибули до судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з червня 2016 р. ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України за контрактом на посаді старшого стрільця-навідника 2-го відділення гранатометного взводу батальйону бойового забезпечення.

23.11.2016 р. командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 398 про припинення контракту ОСОБА_1 та звільнення його з військової служби в запас у зв`язку зі станом здоров`я, відповідно до якого позбавлено обов`язкових грошових виплат при звільнені позивача, а саме: премії у розмірі 0% від посадового окладу, позбавлений 60% місячного грошового забезпечення, а також зменшено одноразову грошову допомогу при звільненні.

Відповідно до грошового атестату № 122 позивачу встановлено, що станом на 23.11.2016 р. у зв`язку зі звільненням йому до виплати підлягала надбавка за виконання особливо важливих робіт у розмірі 50%, премія у розмірі 630% від посадового окладу, що складає 3559,50 грн., щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, що складає 2702,70 грн. та одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 3692,10 грн.

Відповідно до наказу від 23.11.2016 р. № 398 ОСОБА_1 виплачено лише надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 472,59 грн.

На звернення позивача до Національної гвардії України Головним управлінням Національної гвардії України повідомлено листом від 06.01.2017 р. № 27/33/4-М-1248-Укц, що згідно з рішенням командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 повністю позбавлено премії та щомісячної додаткової грошової допомоги в листопаді 2016 року за невчасне прибуття на службу без поважних причин, а також про те, що 23.11.2016 р. грошове забезпечення та одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби виплачені ОСОБА_1 .

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в листопаді 2016 р. перебував на лікарняному, що підтверджується випискою ВАГ ОККД від 03.11.2016 р.; консультативним висновком спеціаліста від 04.11.2016 р.; висновком ВПД КМРТ Івано-Франківського ОКОД від 07.11.2016 р.; випискою Івано-Франківської ОКЛ від 16.11.2016 р. № 21051-16.

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції вважав, що позбавлення позивача премії та щомісячної додаткової грошової допомоги у листопаді 2016 р. за невчасне прибуття на службу без поважних причин є протиправним. Оскільки на відомостями грошового атестату місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 7384,20 грн., суд першої інстанції вважав, що одноразова грошова допомога при звільненні повинна складати 3692,10 грн., а з урахуванням виплати позивачу одноразової допомоги у розмірі 472,59 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що залишок не сплаченої відповідачем одноразової допомоги при звільнені складає 3219,51 грн. та в цій частині вимога підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 197 від 17.06.2016 р. старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення за посадою старшого стрільця-навідника 2-го відділення гранатометного взводу батальйону бойового забезпечення (а.с.67).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 398 від 23.11.2016 р. (а.с. 11) припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національної гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів грошового забезпечення старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 , старшого стрільця-навідника 2-го відділення гранатометного взводу батальйону бойового забезпечення, звільнивши його відповідно до п. «б» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби в запас за станом здоров`я; за період роботи з 01 по 23 листопада 2016 р. наказано виплатити: надбавку за виконання особливо важливих завдань 50%, премію в розмірі 0% від посадового окладу, одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 472,50 грн.; згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.01.2015 р. № 72 за період з 01 по 23 листопада 2016 р. позбавлено щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

За відомостями грошового атестату № 122 від 26.12.2016 р. (а.с. 24) станом на 23.11.2016 р. позивачу нарахована надбавка за виконання особливо важливих робіт у розмірі 50%, премія у розмірі 630% від посадового окладу, що складає 3559,50 грн., щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, що складає 2702,70 грн. та одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 3692,10 грн.

Зі службовою картки (а.с. 75-76 зв.) позивача вбачається, що 11.07.2016 р. та 21.11.2016 р. на позивача накладено догани. Так, догана 21.11.2016 р. накладена за невчасне прибуття на службу без поважних причин, що й стало підставою для позбавлення позивача певних видів грошового забезпечення у листопаді 2016 р.

Позивач ознайомлений з відомостями службової картки, проте відмовився від засвідчення цієї обставини в письмовому вигляді (підписання), що підтверджено актом від 23.11.2016 р.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 р. № 551-XIV, (далі Дисциплінарний статут).

Дія Дисциплінарного статуту поширюється на Національну гвардію України.

Як встановлено ст. 1 Дисциплінарного статуту в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

За приписами ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за

необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу командиром військової частини НОМЕР_1 надано дозвіл на проходження військово-лікарської комісії (далі ВЛК) за місцем проживання у м. Івано-Франківську протягом 10 діб (по 05.11.2016 р.). 05.11.2016 р. ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не прибув, а прибув до військової частини тільки 22.11.2016 р. При цьому медичними документами, наявними в матеріалах справи, не підтверджено проходження позивачем ВЛК чи знаходження на лікуванні декілька днів.

ОСОБА_1 не повідомлено військову частину про неможливість прибуття на службу у визначений командиром час, тобто позивачем допущено порушення військової дисципліни, що є підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно зі статтею 49 Дисциплінарного статуту на рядових (матросів) військової служби за контрактом можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) призначення поза чергою в наряд на роботу - до 5 нарядів; є) позбавлення військового звання старший солдат (старший матрос); ж) звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення оголошується: рядовим (матросам) - особисто чи перед строєм; сержантам (старшинам) - особисто, на нараді чи перед строєм сержантів (старшин). Крім того, дисциплінарні стягнення можуть оголошуватися в

письмовому наказі.

Як зазначено вище, командиром військової частини відповідно до приведених приписів Дисциплінарного статуту за порушення військової дисципліни у вигляді невчасного прибуття на службу без поважних причин 21.11.2016 р. на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, про що зазначено у службовій картці позивача.

Саме через наявність цього дисциплінарного стягнення відповідачем позбавлено позивача деяких видів грошового забезпечення (премії, щомісячної додаткової грошової винагороди), а також зменшено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, за період з 01 по 23 листопада 2016 р. наказом № 398 від 23.11.2016 р. про припинення (розірвання) контракту.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Склад грошового забезпечення визначається статтею 9 Закону № 2011-ХІІ, відповідно до частини 2 якої до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частин 3 та 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини), визначає Інструкція

про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 638 від 04.07.2014 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.07.2014 р. за № 849/25626 (далі Інструкція № 638).

Згідно з п. 21.4 Інструкції № 638 командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково за: невихід на службу без поважних причин; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення статутних правил несення служби у варті, добовому наряді, під час патрулювання та бойового чергування; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки, невиконання індивідуальних планів роботи науковим, науково-педагогічним (педагогічним) складом, ад`юнктами, докторантами; порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів щодо збереження державної таємниці; порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до псування військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.

Відповідно до п. 21.5 Інструкції № 638 військовослужбовці позбавляються премії в повному обсязі або частково виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок). Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці кожного місяця клопотань (рішень) безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього. Забороняється позбавляти премії військовослужбовців протягом кількох місяців за одне допущене порушення.

Відтак, оскільки позивачем допущено порушення військової дисципліни (невихід на службу без поважних причин), за яке на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, у листопаді 2016 р., є обґрунтованим позбавлення ОСОБА_1 премії в розмірі 630% посадового окладу саме у листопаді 2016 р.

Питання виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби врегульовано розділом XXXVIІ Інструкції № 638, відповідно до п. 37.1 якого особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з п. 37.5 Інструкції № 638 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей». У разі першого звільнення цих осіб з військової служби до вислуги років для виплати їм одноразової грошової допомоги зараховується також період строкової військової служби.

Відповідно до п. 37.6 Інструкції № 638 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і додаткові види грошового забезпечення (щомісячні надбавки, доплати, премія); для військовослужбовців, які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних начальників (командирів), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, надбавка за вислугу років, додаткові види грошового забезпечення (щомісячні надбавки, доплати, премія), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до чинного законодавства.

В розглядуваному випадку відповідачем в оскаржуваному наказі правильно обрахована суми одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 472,50 грн., виходячи з того, що позивача позбавлено премії, а також з урахуванням відпрацювання неповного календарного місяця.

Порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах, підрозділах і загонах, вищих навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, установах та закладах Національної гвардії України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода), визначається Інструкцією

про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 72 від 23.01.2015 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 р. за № 108/26553, відповідно до п. 13 якої командир (начальник) військової частини (установи) має право зменшувати розміри винагороди за: порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки; невиконання функціональних обов`язків, що призвело до неготовності до дій за призначенням та зриву виконання покладених на підрозділ завдань; невихід на службу без поважних причин; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.

Оскільки позивачем допущено порушення військової дисципліни (невихід на службу без поважних причин), за яке на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, у листопаді 2016 р., є обґрунтованим зменшення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем обґрунтовано позбавлено позивача додаткових видів грошового забезпечення (премії та щомісячної додаткової грошової винагороди), правильно обраховано суму одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування наказу № 398 від 23.11.2016 р. в частині позбавлення зазначених видів грошового забезпечення та для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату зазначених видів грошового забезпечення, у зв`язку з чим судова колегія не знаходить підстав для задоволення позову.

Вказані обставини судом першої інстанції не прийнято до уваги, що призвело до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо порушення позивачем строку звернення до суду, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення суми грошового забезпечення, а не суто проходження публічної служби. При цьому за загальними правилами особа не обмежена будь-якими строками при зверненні до суду з питання стягнення сум оплати праці (грошового забезпечення).

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 р. в справі № 804/4219/17 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 р. в справі № 804/4219/17 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 804/4219/17 нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 12.12.2017 р.

Головуючий суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко