Справа № 817/1561/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2017 рокуР і в н е 817/1561/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1,представник ОСОБА_2, відповідача: представник ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т АН О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форм "С" № від 02.08.2017 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 17 000 гривень.

На думку позивача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню з наступних підстав. Згідно ст.250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Так, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 02.08.2017 року було прийняте внаслідок діяння, що було вчинене 24.07.2016 року, тобто більш, як через рік після вчинення порушення. Крім того, позивач наголошує, що фактичної реалізації алкогольного напою без відповідної ліцензії не відбулось, а касир лише помилково натиснула невірну клавішу на РРО.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення визнати протиправним та скасувати.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, подав письмові заперечення, в яких зазначив наступне. 21 липня 2017 року при проведенні фактичної перевірки в кафетерії ФОП ОСОБА_1 за адресою: м.Рівне, пл.Привокзальна, 1 було встановлено порушення вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995. В ході проведення перевірки на підставі наданих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №02 та №57, термін дії яких з 24.07.2015 по 23.07.2016 та з 29.07.2016 по 28.07.2017, відповідно та контрольних стрічок РРО, які передаються до органів ДФС в електронному вигляді, встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а саме: 24.07.2016 через РРО, який зареєстрований на кафетерій ФОП ОСОБА_1, реалізовано 1 пляшку пива "Рогань" по ціні 14,00 грн. За порушення норм Закону щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії до субєктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків отриманої партії товару, але не менше 17000,00 грн. На думку відповідача, дія статті 250 Господарського кодексу України не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки та банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів. За таких обставин, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні думку позивача та представників позивача і відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному вивченні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 21.07.2017 при проведенні фактичної перевірки в кафетерії ФОП ОСОБА_1 за адресою: м.Рівне, пл.Привокзальна, 1 було виявлено порушення вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995. В ході проведення перевірки на підставі наданих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №02 та №57, термін дії яких з 24.07.2015 по 23.07.2016 та з 29.07.2016 по 28.07.2017, відповідно та контрольних стрічок РРО, які передаються до органів ДФС в електронному вигляді, встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а саме: 24.07.2016 року через РРО, який зареєстрований на кафетерій ФОП ОСОБА_1, реалізовано 1 пляшку пива "Рогань" по ціні 14,00 грн., про що було складено Акт перевірки №530/17-00-14-04-13/НОМЕР_1 від 21.07.2017 року (а.с.6-7).

Акт перевірки підписаний зі сторони субєкта господарювання без зауважень.

Цього ж дня ФОП ОСОБА_1 в письмових поясненнях вказав, що розрив терміну дії ліцензії з 24.07.2016 по 28.07.2016 він пояснити не може через те, що пройшов рік часу, а бухгалтера у нього немає (а.с.45).

25.07.2017 ФОП ОСОБА_1 подав письмові заперечення на акт перевірки, в яких просив застосувати до зафіксованого порушення ч.1 ст.250 Господарського кодексу України і звільнити його від штрафу з підстав спливу строку для його накладення (а.с.8).

Вказані письмові заперечення відповідачем розглянуті і з покликанням на п.20.1.10 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, відхилені (а.с.9).

02.08.2017 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області було винесене податкове повідомлення-рішення форми "С" №, яким згідно з абзацом пятим частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995, до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17000 гривень (а.с.5).

07.08.2017 ФОП ОСОБА_1 звернувся до ДФС України зі скаргою на податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 02.087.2017, до якої долучив копії ліцензії, чеків на їх оплату, акту перевірки і заперечень на акт перевірки (а.с.10-11).

Рішенням першого заступника голови ДФС України №13105/5/99-99-11-03-01-25 від 05.10.2017, скарга платника залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с.12-14).

За нормою статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. В свою чергу, пиво, як напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка обємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203, віднесено до алкогольних напоїв згідно із статтею 1 цього Закону, а також згідно із пп.14.1.144 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України.

За порушення даної норми, абзацом пятим частини другої статті 17 цього Закону передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17000,00 грн.

Факт реалізації в торговій точці ФОП ОСОБА_1 однієї пляшки пива "Рогань" по ціні 14,00 грн. 24.07.2016, тобто в періоді, коли у нього була відсутня ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (термін дії ліцензії №02 сплинув 23.07.2016, а термін дії ліцензії №57 розпочався 29.07.2016), зафіксовано відповідачем належним чином і позивачем не спростовано.

При цьому, судом не приймаються доводи позивача, підкріплені письмовими поясненнями касира, актом про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку та бухгалтерською довідкою (а.с.36-40), як з огляду на те, що вони не є тим доказом, який спроможний спростувати факт реалізації, так і з огляду на те, що про їх існування не заявлялося відповідачу ні під час перевірки, ні під час заперечень на акт перевірки і ні під час адміністративного оскарження відповідного податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, в силу вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють не лише те, чи прийняті вони компетентним органом та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а й те, чи прийняті вони на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також і те, чи прийняті вони своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 238 Господарського кодексу України закріплено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Штраф, як адміністративно-господарська санкція, визначений статтею 241 Господарського кодексу України, частина перша якої передбачає, що це грошова сума, яка сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. За частиною другою цієї статті, перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

За правилами частини першої статті 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Слід зауважити, що частиною другою (якою статтю доповнено 01.01.2011) встановлено правило, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Розмір і порядок стягнення застосованої до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням штрафної санкції передбачені статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995. А за правилами статті 16 цього Закону, контроль за дотриманням його норм здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до цього, дія частини першої статті 250 Господарського кодексу України поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995.

У відповідності до абзацу 2 частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України у своїй постанові від 17.10.2011 року по справі №21-241а11 висловив свою правову позицію, що передбачена статтею 17 Закону №481/95-ВР фінансова санкція є адміністративно-господарською і її застосування врегульоване нормами глави 27 Господарського кодексу України. Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 Господарського кодексу України, згідно з якою такі санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, застосування адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу за порушення правил здійснення господарської діяльності пізніш як через один рік з дня такого порушення є неправомірним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування до відповідних відносин статті 250 Господарського кодексу України висловлена у постановах Верховного Суду України від 13.02.2007 у справі №21-713во06, від 15.09.2009 у справі №21-558во09, від 27.05.2014 у справі №21-126а14 та від 04.11.2014 у справі №21-466а14.

Оспорюване податкове повідомлення-рішення форми № про нарахування штрафної (фінансової) санкції, передбаченої статтею 17 Закону №481/95-ВР прийняте 02.08.2017, в той час як підставою для її нарахування слугував факт безліцензійної реалізації алкогольного напою (пива), який відбувся 24.07.2016 року.

Таким чином адміністративно-господарська санкція за спірним рішенням застосована пізніше ніж через один рік з дня вчинення порушення, що не відповідає вимогам статті 250 Господарського кодексу України.

Наведена обставина свідчить на користь протиправності оспорюваного податкового повідомлення-рішення та є підставою для задоволення позовних вимог.

Правові підстави для розподілу судових витрат в порядку статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на їх відсутність (позивач звільнений від сплати судового збору).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 02.08.2017, згідно якого до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовнао штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17000,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Друзенко Н.В.