Справа № 2270/9758/11
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/9758/11
Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сторчака В. Ю. , Білої Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Західного оперативного командування Міністерства оборони України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.09.2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Західного оперативного командування про визнання неправомірною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Управління Західного оперативного командування Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення заборгованості за речове майно у розмірі 3371 грн. 69 коп..

Позовні вимоги заявник мотивував бездіяльністю посадових осіб Управління Західного оперативного командування щодо виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно, право на яку належить йому на підставі ст.ст. 2, 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (надалі Закону №2011-ХІІ) та п.27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року №1444 (надалі Положення №1444).

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 27.09.2011 року вказаний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилався на відсутність підстав для виплати позивачеві грошової компенсації за речове майно в сумі 3371 грн. 69 коп., оскільки Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів з 11.03.2000 року зупинено дію ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

07.11.2011 року до суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_4, у яких позивач посилається на правомірність висновків суду першої інстанції водночас стверджуючи про безпідставність тверджень апелянта, у звязку з чим просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду залишити від 27.09.2011 року без змін.

У звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної постанови та задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_3, а відтак наявності правових підстав для стягнення з Управління Західного оперативного командування Міністерства оборони України на користь останнього грошової компенсації за недоотримане речове забезпечення у сумі 3371 грн.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 19.12.2006 року по 29.08.2008 року проходив військову службу у штабі логістики Західного оперативного командування.

На підставі наказу Командувача військ Західного оперативного командування №104 від 29.08.2008 року позивач звільнений з військової служби за станом здоров'я.

Відповідно до довідки №45/33 від 29.08.2008 року, виданої на підставі наказу КВ ЗОК №104 від 29.08.2008 року вартість речового майна, належного до видачі позивачу за період з 19.12.2006 року по 29.08.2008 року складає 3371 грн. 69 коп.

Таким чином зясувавши фактичні обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України не зловживаючи ними.

Як вбачається з матеріалів справи, право на звернення до суду із зазначеним позовом виникло у позивача ще 29.08.2008 року, а саме з моменту звільнення ОСОБА_3 з військової служби.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом означає, що позов має подаватись лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено річний строк (до моменту прийняття Закону України Про судоустрій та статус суддів) та шестимісячний (після прийняття Закону України Про судоустрій та статус суддів) для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

За змістом ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як досліджено з матеріалів справи, зокрема з клопотання апелянта №2339 від 12.09.2011 року, представником Управління Західного оперативного командування Міністерства оборони України ставилось питання щодо пропущення позивачем строку звернення до суду передбаченого положеннями ст.99 КАС України.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначене клопотання не взяв до уваги мотивуючи це тим, що позивач у досудовому порядку намагався вирішити питання щодо грошової компенсації, на доказ чого посилався на заяву від 02.06.2011 року подану позивачем на імя Командувача військ Західного оперативного командування.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до наведених посилань, оскільки вищевказану заяву не можна вважати досудовим порядком врегулювання спору, який чітко визначений чинним законодавством, крім того колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що вказана заява датована лише 02.06.2011 року, а відтак враховуючи приписи ст.99 КАС України а також дату звільнення позивача з військової служби - 29.08.2008 року, дає всі підстави вважати про пропущенням ОСОБА_3 строку звернення до суду.

А отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всупереч положенням ч.2 ст.5 КАС України, відповідно до яких провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, дійшов помилкового висновку відкриваючи провадження у даній адміністративній справі та ухвалюючи оскаржуване рішення, оскільки зазначене, а саме пропущення позивачем передбаченого положеннями КАС України строку звернення до суду, у відповідності до вимог статті 100 КАС, є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про порушення Хмельницьким окружним адміністративним судом норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, а відтак вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови та залишенню позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.205 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Західного оперативного командування Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.09.2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Західного оперативного командування Міністерства оборони України про визнання неправомірною бездіяльності, скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Західного оперативного командування Міністерства оборони України про визнання неправомірною бездіяльності, залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_5

< Список > ОСОБА_6