Справа № 428/12699/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

В обґрунтування позову позивач вказує, що в грудні 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області за призначенням йому пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах, надавши відповідні документи. Рішенням № 4216/2016 від 20.01.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах. Також в листі зазначено, що пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За розглядом документів ПФУ встановлено, що страховий стаж позивача, підтверджений документально, складає 16 років 8 місяців 2 дні, в тому числі пільговий за Списком № 1 - 9 років 5 місяців 3 дні. У листі зазначено, що під час навчання з 1982 по 1990 року позивач проходив строкову військову службу з 03.07.1984 по 23.04.1986 роки, тому для зарахування до страхового стажу навчання, як до військової служби, так і після, необхідне підтвердження уточнюючою довідкою учбового закладу періодів навчання за денною формою із зазначенням, зокрема, дати та підстави (наказу) на звільнення з навчання у зв'язку з призовом на військову службу та дати та підстави (наказу) про зарахування на навчання після звільнення з військової служби. На підставі зазначеного, УПФУ в м. Сєвєродонецьку відмовилось врахувати стаж роботи по трудовій книжці позивача в період з 01.09.1982 року по 14.06.1990 року. Позивач вказує, що період його навчання з 01.09.1982 року по 14.06.1990 року в Донецькому ордена Трудового Червоного Прапору політехнічного інституті документально відображено в дипломі ФВ № 030210, виданого 29.11.1990 року. УПФУ в м. Сєвєродонецьку надавався запит до Донецького національного університету імені Василя Стуса 09.12.2016 року. Листом Донецький національний університет імені Василя Стуса від 21.12.2016 року повідомив, що відповідно до наказу МОН України № 1084 від 30.09.2014 року «Про організацію освітнього процесу Донецького національного університету в м. Вінниця» у зв'язку з захопленням матеріально-технічної бази та архіву університету в м. Донецьк проводить свою освітню діяльність в м. Вінниця. З 28.05.1965 року по 11.09.2000 року Донецький національний університет імені Василя Стуса був Донецьким державним університетом. У зв'язку з викладеним в листі, Донецький національний університет імені Василя Стуса не має можливості надати довідку про навчання ОСОБА_1, проте лише надав інформацію стосовно хронології та підстав перейменування зазначеного учбового закладу та неможливості надати довідку про підтвердження навчання позивача в певний час з причини відсутності доступу до архівів в м. Донецьку. Відповідач відмовляється визнати відповідний стаж виключно на тій підставі, що позивач не надав уточнюючих довідок підприємства. Відтак, зазначений трудовий стаж позивача не враховується при призначенні пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах. У зв'язку з зазначеним, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 20 січня 2017 року № 169/Є-11 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати ОСОБА_1, період його навчання з 01.09.1982 року по 14.06.1990 року в Донецькому ордена Трудового Червоного Прапору політехнічному інституті до страхового стажу;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсію зі зниженням віку на пільгових умовах, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 12 вересня 2016 року;

- стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Представник відповідача надала до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, які зводяться до того, що період навчання позивача у Донецькому ордена Трудового Червоного Прапору політехнічному інституті з 1982 року по 1990 рік неможливо зарахувати до страхового стажу, тому як у період навчання ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 03.07.1984 року по 23.04.1986 року (копія військового квитка додається), але уточнюючої довідки вказаного навчального закладу до відповідача не надав. Тому, управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувало до стажу лише період проходження строкової військової служби. Окрім того, позивачем, на думку відповідача, був пропущений строк звернення до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, які викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні присутня не була, надала до суду письмові заперечення проти позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані учасниками розгляду справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою суду від 12 грудня 2017 року було визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, у зв'язку із чим суд розглядає всі заявлені вимоги по суті.

З копії диплому НОМЕР_2, виданого 29 червня 1990 року, вбачається, що ОСОБА_1 у 1982 році вступив до Донецького ордена Трудового Червоного Прапора політехнічного інституту і в 1990 році закінчив повний курс названого інституту. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 14.06.1990 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію інженер-системотехнік.

Згідно із додатком до вищевказаного диплому підтверджується факт здачі позивачем екзаменів та заліків по певним дисциплінам під час навчання у Донецького ордена Трудового Червоного Прапора політехнічному інституті, а також підтверджується період навчання з 1982 року по 1990 рік.

08 грудня 2016 року позивач звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії, в якій просив призначити йому пенсію за віком за Списком № 1.

З рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області про відмову у призначенні пенсії від 20.01.2017 року № 4216/2016 вбачається, що 08.12.2016 року до управління подана заява від ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, для призначення пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах за Списком № Згідно наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу до страхового стажу можливо зарахувати періоди роботи відповідно до трудової книжки, що становить 14 років 10 місяців 11 днів та період проходження військової служби 1 рік 9 місяців 21 день. До стажу роботи згідно диплому не можливо зарахувати період навчання з 01.09.1982 року по 14.06.1990 року, що становить 7 років 9 місяців 14 днів, тому що в період навчання ОСОБА_1 проходив військову службу з 03.07.1984 року по 23.04.1986 року, навіть виключивши військову службу, період навчання складає більше п'яти років, а саме 5 років 8 місяців 19 днів. Для зарахування цього періоду необхідна уточнююча довідка, але довідку про навчання Донецький національний університет, який на даний час проводить свою освітню діяльність в м. Вінниці, не має можливості надати у зв'язку з захопленням матеріально-технічної бази та архіву університету в м. Донецьку. Згідно наданих документів стаж ОСОБА_1 складає за Списком № 1 09 років 5 місяців 03 дні та загальний страховий стаж 16 років 8 місяців 2 дні, що не дає права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за заявою від 08.12.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та наданих документів прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах за Списком № 1 за заявою від 08.12.2016 року у зв'язку з відсутністю стажу роботи 21 рік.

З листа Проректора Донецького національного університету імені В. Стуса від 21.12.2016 року № 763/21-09/01.1.5 вбачається, що Донецький національний університет імені Василя Стуса відповідно до наказу МОН України № 1084 від 30.09.2014 року «Про організацію освітнього процесу Донецького національного університету в м. Вінниця» у зв'язку з захопленням матеріально-технічної бази та архіву університету в м. Донецьк проводить свою освітню діяльність в м. Вінниця. Також у листі вказано, що з 28.05.1965 року по 11.09.2000 року Донецький національний університет імені Василя Стуса був Донецьким державним університетом. У зв'язку з викладеним в листі, Донецький національний університет імені Василя Стуса не має можливості надати довідку про навчання ОСОБА_1

Листом № 1-2/492 від 11.05.2017 року Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» стосовно витребування довідки про навчання у Донецькому ордеру Трудового Червоного Прапору політехнічному інституті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зазначений у зверненні період з 01.09.1982 року по 14.06.1990 року, повідомив, що 06.09.1993 року Донецький політехнічний інститут перейменовано в Донецькій державний технічний університет (наказ № 11 від 06.09.1993 року). 02.10.2001 року Донецькому державному технічному університету надано статус національного (Указ Президента України від 07.08.2001 року № 591/2001). Підтвердження факту навчання у навчальному закладі згаданої особи було б можливим за наявності в архіві університету оригіналів усіх екзаменаційних (залікових, атестаційних) даних, протоколів державної екзаменаційної комісії, наказів про зарахування, про випуск), записів у книзі видачі дипломів, інших відомостей про навчання тощо. На виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 03.10.2014 року № 1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному університеті» ДВНЗ «ДонНТУ» розміщується за адресою: Донецька область, місто Покровськ (Красноармійськ), площа Шибанкова, 2 та здійснює свою діяльність на базі Індустріального інститут ДВНЗ «ДонНТУ». У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території міста Донецька, захопленням невідомими особами будівель та приміщень ДВНЗ «ДонНТУ», у адміністрації університету відсутній будь-який доступ до архівів документів, що залишились на території міста Донецька. Тож, за відсутності доступу до архівів документів, на сьогодні надати інформацію, що запитується, не представляється можливим.

Суд зазначає, що з огляду на предмет та підставу позову, єдиним спірним питанням в цій справі є можливість зарахування ОСОБА_1, періоду його навчання з 01.09.1982 року по 14.06.1990 року в Донецькому ордена Трудового Червоного Прапору політехнічному інституті до страхового стажу. При цьому єдиною підставою для відмови відповідача у зарахуванні такого стажу є відсутність довідки про навчання позивача в цей час у вказаному інституті.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:

«1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому обєктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи обєктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінаціє є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст. 5). Відповідно до ст. 1 цього Закону непряма дискримінація це ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, обєктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який навчався в установі, трудові архіви якої залишилися на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює подання будь-яких уточнюючих довідок. По суті позивач опинився в ситуації, яка часто є характерною для осіб, які зазнали наслідків тимчасової окупації (непідконтрольності) певних території країни.

Виходячи із ситуації, в якій опинився позивач, суд вважає за необхідне вирішувати цей спір на підставі наявних у сторін доказів, виходячи з оцінки їх достовірності та достатності, а також виходячи з певних загальновідомих обставин, які існували станом на час періоду навчання позивача.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із п.п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Згідно із ч. 3 ст. 86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

ЄСПЛ в рішенні по справі «Козинець проти України» (Заява № 75520/01) сформував концепцію, згідно якої при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

На думку суду, факт наявності у позивача оригіналів диплому НОМЕР_2, виданого 29 червня 1990 року, та додатку до нього, достовірно підтверджує період його навчання з 01.09.1982 року по 02.07.1984 року та з 24.04.1986 року по 14.06.1990 року в Донецькому ордена Трудового Червоного Прапору політехнічному інституті (за виключенням періоду проходження позивачем військової служби з 03.07.1984 року по 23.04.1986 року). При цьому дата закінчення навчання 14.06.1990 року підтверджується записом у дипломі про рішення Державної екзаменаційної комісії від 14.06.1990 року, яким позивачу присвоєно кваліфікацію інженер-системотехнік, а дата початку навчання 01.09.1982 року підтверджується загальновідомими обставинами, адже 01 вересня кожного року в колишньому СРСР та в Україні є днем початку учбового року в усіх навчальних закладах (Указ Президіума ВР СРСР від 15.06.1984 № 373-XI «Про оголошення 1 вересня всенародним святом - Днем знань»).

Стосовно зобов'язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період з 03.07.1984 року по 23.04.1986 року суд зазначає, що вказаний період не є спірним та був зарахований до страхового стажу відповідачем добровільно на підставі доказів проходження позивачем служби в армії. Повторне зарахування цього періоду як періоду навчання є неможливим, адже згідно із ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Стосовно прохання позивача зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком суд зазначає, що призначення пенсії є дискреційними повноваженнями органу Пенсійного фонду, а тому правильним способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії із зарахуванням спірного стажу.

Саме такий спосіб захисту прав позивачів в подібних справах був визнаний правильним в постановах Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року по справі № 428/7816/17 та від 07 листопада 2017 року справі № 428/7037/17, внаслідок чого були змінені постанови суду першої інстанції.

Визначаючи остаточний спосіб захисту порушеного права позивача, із урахуванням ч. 2 ст. 11 КАС України, а також із урахуванням судової практики судів вищих інстанцій щодо способів захисту права в подібних спорах, суд вважає за необхідне часткового задовольнити позовні вимоги в такій редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 20 січня 2017 року № 4216/2016 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) від 08 грудня 2016 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1, крім раніше зарахованих періодів, періоди його навчання з 01.09.1982 року по 02.07.1984 року та з 24.04.1986 року по 14.06.1990 року в Донецькому ордена Трудового Червоного Прапору політехнічному інституті.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд враховує, що позов був задоволений частково, проте відмовлено було у незначній частині вимог лише у зв'язку із їх невірним формулюванням, в той час як суть та підстави позову є повністю обґрунтованими. Крім того, суд враховує, що внаслідок протиправних дій суб'єкта владних повноважень позивач був вимушений звертатися до суду із цим позовом та сплачувати судовий збір, кошти на який позивач збирав тривалий час. Отже, справедливим, розумним, пропорційним та законним в даному випадку буде стягнення на користь позивача сплаченої ним суми судового збору в розмірі 600 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 20 січня 2017 року № 4216/2016 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) від 08 грудня 2016 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1, крім раніше зарахованих періодів, періоди його навчання з 01.09.1982 року по 02.07.1984 року та з 24.04.1986 року по 14.06.1990 року в Донецькому ордена Трудового Червоного Прапору політехнічному інституті.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області судові витрати в розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 12 грудня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін