Справа № 813/1099/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/9497/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Алко-Груп» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Алко-Груп» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

21.03.2017 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід-Алко-Груп» звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:

№ НОМЕР_1 від 17.02.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1 838 369,38 грн., з яких: за основним платежем 1 225 579,58 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 612 789,80 грн.;

№ /10818 від 08.08.2017р., яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 364 384,00 грн.;

№ НОМЕР_2 від 23.02.2017р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі в сумі 2 307 627,17 грн., з яких: за основним платежем 2 307 627,17 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Однак, подані позивачем документи не підтверджується реальність здійснення позивачем господарських операцій з ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» та ТзОВ «Венкорд».

Зокрема, аналізуючи договір між позивачем та ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія», суд першої інстанції звертає увагу на те, що в п. 1.3 договору вказано, що якість товару, який поставляється, вказується в додатках (та/або в специфікаціях), які невід'ємною частиною даного договору. Водночас, у п. 3.3. цього ж договору зазначається про те, що якість товару визначається згідно з актом приймання-передачі товару та відповідно до посвідчення якості, виданого складом зберігання. Крім того, у п.2.1 вказаного договору зазначено, що постачальник зобов'язаний відвантажити та доставити товар згідно до умов зазначених в специфікаціях до даного договору. У даному випадку позивачем було представлено специфікації до договору поставки № 19/11/14-01 СГ від 19.11.2014 року, в яких крім зазначення якісних характеристик товару було обумовлено про умови оплати та поставки, що не відповідає загальноприйнятій формі даного документу.

Більше того, у тексі долучених специфікацій зазначається про поставку товару на умовах СРТ згідно з «Інкотермс», редакції 2010 року. У долучених актах прийняття-передачі товарно-матеріальних цінностей також зазначається про те, що поставка товару здійснюється на умовах СРТ згідно з «Інкотермс», редакції 2010 року. Однак, у даному випадку позивачем було укладено договір з ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» - суб'єктом господарювання в Україні, згідно якого позивач придбавав сільськогосподарську продукцію та продукти її переробки, країна походження якого Україна, врожай 2014 року. Відтак, жодного відношення правила міжнародної торгівлі «Інкотермс» до регулювання умов досліджуваного договору не мають.

Також суд першої інстанції взяв до уваги узагальнену податкову інформацію щодо ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» за звітний період та декларування ПДВ за січень 2015 року № 149/10-13-22-05/39318639 від 09.03.2016 року, складену ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, з питань проведення фінансово-господарських операцій з ТзОВ «Захід-Алко-Груп», у якій зазначається про відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій за січень 2015 року по ланцюгу постачання.

Крім того, аналізуючи договір поставки між позивачем та ТзОВ «Венкорд», суд першої інстанції звертає увагу на те, що в п.1.1 вказаного договору зазначено, що продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар відповідно до кількості та ваги, що вказується в накладних на кожну партію. Ціна за одиницю товару визначається на кожну партію окремо, згідно видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору. Однак у долучених до справи видаткових накладних відсутня інформація про особу одержувача товару від позивача. У всіх видаткових накладних міститься лише печатка товариства та підпис невідомої особи, однак відсутнє прізвище та ініціали особи, номер і дата довіреності, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка приймала придбаний товар. Крім того, у вказаних видаткових накладних не зазначено адреси, де відбувалося складування товару.

Суд першої інстанції зазначає, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних спостерігається підміна товару по ланцюгу постачання, так як було надано асортимент послуг, які було придбано в підприємств постачальників, що в свою чергу сформували податковий кредит за рахунок купівлі вина, сигарет і газу. Водночас, податковий кредит ТзОВ «Захід-Алко-Груп» сформований з ТзОВ «Венкорд» по операціях з придбання пляшок, етикеток, ковпачків та іншої продукції.

Крім того, згідно оперативної інформації ТзОВ «Венкорд» є підприємством транзитером з метою формування «схемного» податкового кредиту, а директором та головним бухгалтером ТзОВ «Венкорд» є особа, що згідно АІС «Податковий блок» є керівником ще близько 10 суб'єктів підприємницької діяльності.

На підтвердження використання позивачем у власній господарській діяльності придбаних у ТзОВ «Венкорд» товарів, позивачем долучено видаткові та податкові накладні, згідно яких позивач постачав пляшки та ковпачки ПАТ «Чернігівський ЛГЗ». Однак жодних інших доказів, а також договору № 30 від 20.11.2014р., додатками до якого є вказані видаткові накладні, до матеріалів справи позивачем не долучено.

Суд першої інстанції звертає увагу, що договір поставки між ТзОВ «Захід-Алко-Груп» та ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» № 19/11/14-01 СГ про купівлю сільськогосподарської продукції та відходів її переробки було укладено 19.11.2014 року. Згідно специфікації № 24 від 05.01.2015 року, яка відповідно до п. 1.3 вказаного договору є його невід'ємною частиною, було серед іншого, обумовлено дату поставки макухи соняшникової. Крім того, у справі наявні специфікації, у яких обумовлено дату поставки макухи соняшникової у січні 2015 року. Водночас, наданий суду контракт на продаж вказаної сировини укладений позивачем раніше, а саме 10.11.2014 року.

З огляду на це, суд першої інстанції критично ставиться до наданого на підтвердження реалізації у власній господарській діяльності контракту № SС-В/1011-14 від 10.11.2014р. про торгівлю макухи соняшникової, країна походження України, врожай 2014/2015 року. Адже, з аналізу вказаних документів вбачається відсутність часової кореляції по датах укладення договорів, оскільки надані докази вказують на те, що позивачем було укладено контракт на продаж продукції, яка ним ще не була придбана.

Аналогічна розбіжність наявна і по інших контрактах.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою, прийнятою з неповним зясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, ТзОВ «Захід-Алко-Груп» оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що на підтвердження виконання умов договору поставки № 19/11/14-01 СТ від 19.11.2014 року, укладеного між ТзОВ «Захід-Алко-Груп» (покупець) та ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія», позивачем було долучено до матеріалів справи договір та додатки до нього специфікації, з яких вбачається, що позивачу поставлялася соя, висівки пшеничні гранульовані та макуха соняшникова. Дата поставки вказаного товару також обумовлювалася у специфікаціях. На підтвердження доставки товару позивачем надано податкові накладні, акти прийняття-передачі товарно- матеріальних цінностей та податкові накладні за січень 2015 року. Крім цього, на підтвердження факту реалізації придбаного у ТОВ «ВК «Укрспецтехнолгія» товару, надано документи підтверджуючі продаж товару на експорт.

Апелянт посилається на те, що законодавство України не містить заборони щодо використання між субєктами господарювання резидентами України при укладанні та виконанні договорів правил Інкотермс, тим більше, що Інкотермс 2010 (Incoterms 2010) це міжнародні правила, визнані урядовими органами, юридичними компаніями і комерсантами по всьому світу як тлумачення найбільш застосовних в міжнародній торгівлі термінів.

Вважає, що посилання суду на той факт, що інформація зазначена у специфікаціях, зокрема, якісні характеристики, умови оплати та поставки не відповідає загальноприйнятій формі даного документу, не базується на нормах чинного законодавства.

Крім того, договором передбачено (п.3.5), що датою поставки товару вважається дата підписання акту приймання-передачі товару та видаткової накладної на товар уповноваженими представниками сторін.

Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ «ВК «УКРСПЕЦТЕХНОЛОГІЯ» не має основних засобів, трудових ресурсів та виробничих потужностей зроблені на підставі того, що ДПІ в у Києво-Святошнському районі не змогла провести перевірку ТОВ «ВК «УКРСПЕЦТЕХНОЛОГІЯ» та вказаний контрагент не звітує до органів ДФС з листопада 2015 року. Однак при цьому в акті перевірки ТОВ «Захід-Алко-Груп» з питань господарських відносин з ТОВ «ВК «Укрспецтехнологія» за листопад-грудень 2014, січень 2015 року та ТОВ «Венкорд» за грудень 2015 року, січень 2016 року, який став підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зазначено, що ТОВ «ВК «УКРСПЕЦТЕХНОЛОГІЯ» подано податкова декларація з ПДВ за січень 2015 року, і суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Захід-Алко-Еруп» включено до податкових зобов'язань цього контрагенту. Акт про відсутність ТОВ «ВК «УКРСПЕЦТЕХНОЛОГІЯ» за місцем знаходження засвідчує лише факт неможливості проведення перевірки, і не є доказом порушень у веденні податкового обліку.

Доводи відповідача, що ТОВ «ВК «УКРСПЕЦТЕХНОЛОГІЯ» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування кредиту не підтверджена жодним доказом.

Крім того, апелянт вказує на те, що на підтвердження виконання умов договору поставки №22/12/15 від 22.12.2015 року, укладеного між ТОВ «Захід-Алко-Груп» (покупець) та ТОВ «Венкорд» (продавець), позивачем надано видаткові накладні, згідно яких позивачем придбавалися піддони дерев'яні, щити притискні, пляшки різної ємності, ковпачки, декоративні оболонки, пробки, етикетки, тубуси. Використання ТОВ «Захід-Алко-Груп» у власній господарській діяльності придбаних у ТОВ «Венкорд» товарів підтверджується накладними на внутрішнє переміщення товару по ТОВ «Захід-Алко-Груп», зокрема зі складу у цех розливу, видатковими накладними та податковими накладними, які підтверджують реалізацію товару (пляшки та ковпачок) ПРАТ «Чернігівський ЛГЗ».

Вважає, що посилання суду першої інстанції на ту обставину, що у видаткових накладних відсутня інформація (ПІБ) про особу одержувача товару від позивача, а міститься лише печатка товариства та підпис невідомої особи, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка приймала придбаний товар, не може бути взято до уваги, оскільки відсутність цього реквізиту у видатковій накладній не може бути підставою для визнання господарських операцій недійсними. Позивач підтвердив отримання цього товару, оприбуткував його та частково використав у господарській діяльності.

Звертає увагу, що видаткова накладна містить певні реквізити, і у видаткових накладних зазначено, що одержувачем є ТОВ «Захід-Алко-Груп», а податкова адреса і адреса провадження діяльності були однакові: Рівненська обл., Рівненський район, с. Шпанів, вул.Заводська, 1-а. Інформація про місце розвантаження товару зазначається у товарно-транспооргних накладних.

Апелянт посилається на те, що інформація зроблена на підставі аналізу даних ЄРПН інших ДПІ щодо не підтвердження реальності реалізації товару та послуг контрагентами позивача, не відповідає поняттю податкової інформації у розумінні ст.83 Податкового кодексу України і не може бути використана як доказ, у тому числі як доказ у адміністративній справі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Зі змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що в період з 01.07.2016 року по 20.07.2016 року СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Захід-Алко-Груп» () з питань дотриманням вимог податкового законодавства, документального підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів, робіт (послуг) або подальшої реалізації цих товарів, робіт (послуг) з контрагентами: ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» () за листопад-грудень 2014 року, січень 2015 року та ТзОВ «Венкорд» () за грудень 2015 року, січень 2016 року, за результатами якої складено акт №238/28-0614-00/38067234 від 27.07.2016 року.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Захід-Алко-Груп»:

- п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198 ПК України, а саме: завищення податкового кредиту на суму 5 844 774,54 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість за загальну суму 3 480 390,54 грн. (за листопад 2014 року 942 017,82 грн., за грудень 2014 року 1312792,72 грн., за січень 2015 року 589761,00 грн., за грудень 2015 року 308 014,00 грн., за січень 2016 року 327 805,00 грн.) та зменшення від'ємного значення в сумі 2 364 384,00 грн., (за січень 2015 року 1 898 882,00 грн., за січень 2016 року 465 502,00 грн.) по взаєморозрахунках з ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» та ТзОВ «Венкорд»;

- пп.134.1.1, п.134.1 ст.134, п.135 ст.135, п.137.1 ст.137, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, а саме заниження податку на прибуток на суму 4 478 726,46 грн., в тому числі у 2014 році на суму 2 238 948,66 грн., у 2015 році 2 239 777,80 грн.

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акта податковим органом було прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення /10818, № /10817 від 08.08.2016 року та № /10816 від 10.08.2016 року, які оскаржувались в адміністративному порядку до контролюючого органу та ДФС України і були частково скасовані (рішення №460/6/99-99-11-01-02-25 від 13.01.2017 року).

За результатами розгляду скарг та на підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення:

№ НОМЕР_1 від 17.02.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1 838 369,38 грн., з яких: за основним платежем 1 225 579,58 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 612 789,80 грн.;

№ /10818 від 08.08.2016 р., яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 364 384,00 грн.;

№ НОМЕР_2 від 23.02.2017р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі в сумі 2 307 627,17 грн., з яких: за основним платежем 2 307 627,17 грн.

Встановлено, що ТзОВ «Захід-Алко-Груп» () знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Здолбунів, вул. Шевченка, 1-А.

Згідно витягу з ЄДРПОУ основними видами діяльності позивача є: 11.01 дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв; 46.34 оптова торгівля напоями; 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.25 роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах.

Щодо господарських відносин ТзОВ «Захід-Алко-Груп» з ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія».

Встановлено, що між ТзОВ 2Захід-Алко-Груп» та ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» було укладено договір поставки № 19/11/14-01 СТ від 19.11.2014 року, згідно якого ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» (постачальник) зобов'язувався передати ТзОВ «Захід-Алко-Груп» (покупець) сільськогосподарську продукцію та продукти її переробки. Якість даного товару вказувалась у додатках (та/або в специфікаціях), які є невід'ємною частиною даного товару.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем було долучено до матеріалів справи договір та додатки до нього (специфікації №№ 22, 23 від 04.01.2015 року, № 24 від 05.01.2015 року, № 25 від 15.01.2015 року, № 26 від 21.01.2015 року, № 27 від 22.01.2015 року, № 28 від 23.01.2015 року, № 29-31 від 25.01.2015 року, № 32, 33 від 29.01.2015 року. З наданих специфікацій вбачається, що позивачу поставлялася соя, висівки пшеничні гранульовані та макуха соняшникова. Дата поставки вказаного товару також обумовлювалася у специфікаціях.

На підтвердження доставки товару, позивачем долучено до матеріалів справи податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти прийняття-передачі товарно-матеріальних цінностей та податкові накладні за січень 2015 року.

Пунктом 3,5 договору поставки встановлено, що датою поставки товару вважається дата підписання акту приймання-передачі товару та видаткової накладної на товар уповноваженими представниками сторін.

На підтвердження реалізації придбаної у ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» сільськогосподарської продукції та продуктів її переробки, позивачем долучено контракт № SС - В/1011-14 від 10.11.2014 року, контракт № SВ - В/2011-14 від 20.11.2014 року, контракт № WВ - В/1011-14 від 10.11.2014 року та митні декларації.

Щодо господарських відносин ТзОВ «Захід-Алко-Груп» з ТзОВ «Венкорд».

Встановлено, що між ТзОВ «Захід-Алко-Груп» та ТзОВ «Венкорд» було укладено договір поставки № 22/12/15 від 22.12.2015 року, згідно якого ТзОВ «Венкорд» (продавець) зобов'язувався передати у власність ТзОВ «Захід-Алко-Груп» (покупець) товар, який обумовлений у накладних.

На підтвердження виконання умов договору позивачем долучено до матеріалів справи видаткові накладні № РН-0000061, № РН-0000064, № РН-0000073 від 22.12.2015 року, № РН-0000066, № РН-0000067 від 25.12.2015 року, № РН-0000083 від 31.12.2015 року, № РН-0000004 від 13.01.2016 року, № РН-0000039 від 25.01.2016 року, № РН-0000062 від 28.01.2016 року та № РН-0000063 від 31.01.2016 року. Згідно вказаних видаткових накладних позивачем придбавалися піддони дерев'яні, щити притискні, пляшки різної ємності, ковпачки, декоративні оболонки, пробки, етикетки, тубуси.

Крім того, в матеріалах справи містяться податкові накладні та накладні за період грудень 2015 року-січень 2016 року, грудень 2016 року та лютий 2017 року, товарно-транспортні накладні. Зазначені документи були надані податковому органу при проведенні перевірки та долучені позивачем до матеріалів справи.

На підтвердження використання позивачем у власній господарській діяльності придбаних у ТОВ «Венкорд» товарів позивачем долучено до матеріалів справи накладні на внутрішнє переміщення товару по ТОВ «Захід-Алко-Груп», зокрема зі складу у цех розливу (ТОВ «Захід-Алко-Груп» до вересня 2016 року здійснював діяльність з виробництва алкогольних напоїв, копія ліцензії на право виробництва алкогольних напоїв наявна в матеріалах справи), видаткові накладні № РН-0000146 від 30.12.2016 року та № РН-0000002 від 28.02.2017 року та податкові накладні №136 від 30.12.2016 року та № 2 від 28.02.2017 року, які підтверджують реалізацію товару (пляшки та ковпачок) ПРАТ «Чернігівський ЛГЗ».

До перевірки позивачем було надано контролюючому органу оборотно-сальдові відомості по рахунку 631 станом на 31.01.2016 року, виписки з банку про оплату.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу). Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно п. 201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Приписами п.198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія» та ТОВ «Венкорд були зареєстровані як платники ПДВ у встановленому законодавством порядку, а тому мав право нараховувати ПДВ та складали податкові накладні на кожну поставку товару. В свою чергу, податкові накладні, на підставі яких ТзОВ «Захід-Алко-Груп» формувало податковий кредит (які знаходяться в матеріалах справи) відповідають вимогам, встановленим п.201.1 ст.201 ПК України.

У листі ВАС України в листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що для формування (в т.ч. і податкового кредиту) необхідно мати первинні документи, які можуть довести реальність здійснення господарської операції, підтвердити факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, судова колегія приходить до висновку, що позивачем надано суду належні докази того, що вищезазначені договори укладені з метою настання реальних обставин, а тому, висновки викладені в акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Окрім вищевикладеного, апеляційна інстанція звертає увагу, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками/продавцями товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАС України від 03.07.2013 р. по справі № К/800/27746/13.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ні на момент здійснення відповідної перевірки позивача, ні на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень не існувало жодного судового рішення, яким би було визнано недійсними укладені між ТзОВ «Захід-Алко-Груп» та ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія», ТОВ «Венкорд» договори.

Водночас, сам факт посилання на відсутність у контрагентів трудових ресурсів, основних засобів, виробничих потужностей, кваліфікованого персоналу, необхідних для вчинення спірних господарських операцій не є належними, допустимими та достатніми доказами нереальності господарських операцій з ТзОВ «ВК «Укрспецтехнологія», ТОВ «Венкорд».

Акт про відсутність ТзОВ "ВК «Укрспецтехнологія» за місцем знаходження засвідчує лише факт неможливості проведення перевірки і не є доказом порушень у веденні податкового обліку.

Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

З приводу посилання відповідача на порушення його контрагентами вимог податкового законодавства, апеляційний суд звертає увагу на те, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення виконавцем послуг правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням виконавцем послуг вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у позивача відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Зазначене узгоджується також із висновками Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік. заява № 3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03). Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес"АД проти Болгарії" Європейського суду з прав людини зазначено, що Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

У матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди, а відтак правовідносини учасників попередніх поставок не можуть впливати на оцінку реальності операції, вчиненої останнім у ланцюгу постачання платником (позивачем у справі) та його безпосереднім постачальником.

Крім того, суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000087 від 10.09.2015 року закрито у звязку із відсутністю в діях службових осіб ТзОВ «Захід-Алко-Груп» складу кримінального правопорушення, передбаченного ч.2 ст.212 КК України ( постанова про закриття кримінального провадження від 31.08.2016 року).

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне законодавство України не містить заборони щодо використання між субєктами господарювання-резидентами України при укладанні та виконанні договорів правил Інкотермс.

З врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстнанції вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права, в звязку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ч. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Алко-Груп» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року у справі №813/1099/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ТзОВ «Захід-Алко-Груп» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення СДПІ № НОМЕР_1 від 17.02.2017 року, № /10818 від 08.08.2017року та № НОМЕР_2 від 23.02.2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Повний текст судового рішення виготовлено 14.12.2017 року.