Справа № 826/3246/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2017 року № 826/3246/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, заступника голови

Державної служби України з надзвичайних ситуацій

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (надалі - Відповідач 1), заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій (надалі - Відповідач 2), в якому просить суд: визнати протиправними дії заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій Білошицького Р., пов'язані з відмовою у задоволенні письмового запиту ОСОБА_1 від 25.12.2016 року на інформацію щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009-2016 роках; визнати протиправними дії заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій Білошицького Р., пов'язані з необґрунтованим віднесенням у листі ДСНС України №03-19760/214 від 30.12.2016 року інформації щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009 - 2016 роках до інформації з обмеженим доступом (конфіденційної інформації); визнати протиправною бездіяльність заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій Білошицького Р., пов'язану з не зазначенням порядку оскарження відмови у задоволенні письмового запиту ОСОБА_1 від 25.12.2016 року на інформацію щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009 - 2016 роках,- вчиненої листом ДСНС України №03-19760/214 від 30.12.2016 року; зобов'язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути письмовий запит ОСОБА_1 від 25.12.2016 року на інформацію щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009 - 2016 роках у встановлений законодавством строк; визнати протиправними дії та бездіяльність Державної служби України з надзвичайних ситуацій, пов'язані з залишенням без розгляду та задоволення письмового запиту ОСОБА_1 від 15.11.2016 року щодо Положення про житлову комісію при апараті ДСНС України, правового акту про формування чинного складу вказаної комісії з зазначенням повного складу цього органу, функціональних обов'язків повного складу керівництва ДСНС України (у тому числі перших заступників та заступників Голови Служби, а також керівництва Департаменту ресурсного забезпечення ДСНС України); зобов'язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути письмовий запит ОСОБА_1 від 15.11.2016 року щодо Положення про житлову комісію при апараті ДСНС України, правового акту про формування чинного складу вказаної Комісії з зазначенням повного складу цього органу, функціональних обов'язків повного складу керівництва ДСНС України (у тому числі перших заступників та заступників Голови Служби, а також керівництва Департаменту ресурсного забезпечення ДСНС України) у встановлений законодавством строк.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідачами протиправно обмежено ОСОБА_1 в доступі до запитуваної публічної інформації.

Представник Відповідача 1 проти позову заперечував, при цьому зазначивши, що запитувана інформація у запиті Позивача не є публічною в розумінні законодавчого визначення цього поняття, а тому підстав для надання запитуваної інформації, яку бажав отримати Позивач, може призвести до порушення інтересів третіх осіб.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача 2, Судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при апараті Державної служби України з надзвичайних ситуацій у загальній черзі з 1999 року та у списках позачерговиків з 2008 року.

Так, Позивач звернувся з інформаційним запитом від 15.11.2016 року до Державної служби з надзвичайних ситуацій, яким просив надати йому засвідчений належним чином примірник відповідного правового акту про формування чинного складу комісії з зазначенням повного складу цього органу, а також засвідчені копії наказів ДСНС України, якими визначені функціональні обов'язки повного складу керівництва ДСНС України (у тому числі, першого заступника та заступника Голови служби, а також директора Департаменту ресурсного забезпечення та його заступників ДСНС України).

На вказаний запит Відповідачем 1 надано лист-відповідь від 23.11.2016 року №03-17358/214.

Також, Позивачем направлено інформаційний запит від 25.12.2016 року, в якому зазначено, що він був повідомлений про те, що державним бюджетом на 2009-2016 роки не було передбачено коштів на будівництво житла для звільнених військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, натомість зазначено, що житлова площа, яка надходила раніше до ДСНС, отримана за рахунок інвестиційних угод. З огляду на це, Позивач просив надати йому повний перелік та засвідчені належним чином копії вказаних вище інвестиційних угод, за якими до ДСНС надходила, надходить та планується до надходження житлова площа, призначена для розподілу серед осіб, які перебували та перебувають на квартирному обліку при апараті ДСНС у всіх чергах та позачергово, а також для використання у якості службового житла для співробітників апарату ДСНС України (МНС України).

Листом від 30.12.2016 року №03-19760/214 Державною службою України з надзвичайних ситуацій було повідомлено, що згідно з умовами інвестиційних договорів про будівництво житлових будинків інформація комерційного, фінансового, технічного та іншого характеру, яка отримується сторонами під час виконання цих договорів, вважається конфіденційною і розголошенню третім особам не підлягає.

Позивач вважає, що відповідачами в порушення вимог законодавства надано не повну інформації на запити, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії та бездіяльність Державної служби України з надзвичайних ситуацій, пов'язані з залишенням без розгляду та задоволення письмового запиту ОСОБА_1 від 15.11.2016 року щодо Положення про житлову комісію при апараті ДСНС України, правового акту про формування чинного складу вказаної комісії з зазначенням повного складу цього органу, функціональних обов'язків повного складу керівництва ДСНС України (у тому числі перших заступників та заступників Голови Служби, а також керівництва Департаменту ресурсного забезпечення ДСНС України) та зобов'язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути письмовий запит ОСОБА_1 від 15.11.2016 року щодо Положення про житлову комісію при апараті ДСНС України, правового акту про формування чинного складу вказаної Комісії з зазначенням повного складу цього органу, функціональних обов'язків повного складу керівництва ДСНС України (у тому числі перших заступників та заступників Голови Служби, а також керівництва Департаменту ресурсного забезпечення ДСНС України) у встановлений законодавством строк, Суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся з інформаційним запитом від 15.11.2016 року до Державної служби з надзвичайних ситуацій, яким просив надати йому засвідчений належним чином примірник відповідного правового акту про формування чинного складу комісії з зазначенням повного складу цього органу, а також засвідчені копії наказів ДСНС України, якими визначені функціональні обов'язки повного складу керівництва ДСНС України (у тому числі, першого заступника та заступника Голови служби, а також директора Департаменту ресурсного забезпечення та його заступників ДСНС України).

На вказаний запит Відповідачем 1 надано лист-відповідь від 23.11.2016 року №03-17358/214, відповідно до якого зазначено, що організація роботи житлової комісії при апараті ДСНС регламентується Конституцією України, Житловим кодексом України, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470, Положенням про порядок забезпечення житловими приміщеннями осіб рядового і начальницького складу та працівників органів і підрозділів цивільного захисту МНС України, затвердженим наказом МНС від 05.02.1999 №38, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07.04.1999 за №216/3509, а також іншими нормативно-правовими актами. Повноваження голови ДСНС визначено Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1052. Згідно з пп.10 п.11 Положення голова ДСНС розподіляє обов'язки між своїми заступниками. Одночасно, надано копії запитуваних документів.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У відповідності до статті 6 вказаного Закону, право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації пре свою діяльність і прийняті рішення; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію. Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року N 2939-VI (надалі - Закон №2939-VI) передбачено обмеження доступу до інформації, яке здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог для захисту репутації або прав інших людей.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Згідно частини першої статті 7 Закону N 2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 даного Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Частиною 4 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що на запит від 15.11.2016 року Відповідачами надано повну та вичерпну відповідь з наданням всіх копій затребуваних документів, а отже, позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог, які стосуються запиту від 25.12.2016 року, Суд зазначає наступне.

Так, відкритою є публічна інформація, крім випадків, встановлених законом, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом (частина перша статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації). Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень.

Пленум Вищого адміністративного суду у своїй постанові № 11 від 30.09.2013 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України № 2939-VI від 13.01.2011 «Про доступ до публічної інформації» роз'яснив, що у відносинах, пов'язаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Обмеження щодо наведеної інформації може бути застосовано у випадку передбаченому частиною другою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» і лише з мотивів попередження шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Отже, якщо в інформаційних угодах міститься інша інформація, яка має ознаки конфіденційної, то при наданні копій вказаних документів вона підлягає вилученню у спосіб, який унеможливлює її з'ясування.

При цьому, Суд наголошує, що Позивач не наполягав на наданні у запитуваних копіях документів відомостей, які на думку Відповідачів, не можуть бути надані, оскільки вони розглядаються як комерційна таємниця.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 08.11.2016 по справі № 21-3001а15.

Таким чином, запитувана Позивачем інформація про надання повного переліку та засвідчених копій інвестиційних угод, не є інформацією з обмеженим доступом.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій Білошицького Р., пов'язані з відмовою у задоволенні письмового запиту ОСОБА_1 від 25.12.2016 року на інформацію щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009-2016 роках; визнання протиправними дій заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій Білошицького Р., пов'язані з необґрунтованим віднесенням у листі ДСНС України №03-19760/214 від 30.12.2016 року інформації щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009 - 2016 роках до інформації з обмеженим доступом (конфіденційної інформації) та зобов'язання Державну службу України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути письмовий запит ОСОБА_1 від 25.12.2016 року на інформацію щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009 - 2016 роках у встановлений законодавством строк є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, Суд погоджується з доводами Позивача, що у листі-відповіді від 30.12.2016 року №03-19760/214 було відмовлено у наданні інформації щодо інвестиційних угод, які були предметом запитуваної інформації у запиті Позивача, однак порядку оскарження такої відмови у вказаному листі не зазначено. Отже, Відповідачем 2 проігноровано вимоги статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому така бездіяльність є протиправною.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій Білошицького Р., пов'язані з відмовою у задоволенні письмового запиту ОСОБА_1 від 25.12.2016 року на інформацію щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009-2016 роках.

3. Визнати протиправними дії заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій Білошицького Р., пов'язані з необґрунтованим віднесенням у листі ДСНС України №03-19760/214 від 30.12.2016 року інформації щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009 - 2016 роках до інформації з обмеженим доступом (конфіденційної інформації).

4. Визнати протиправною бездіяльність заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій Білошицького Р., пов'язану з не зазначенням порядку оскарження відмови у задоволенні письмового запиту ОСОБА_1 від 25.12.2016 року на інформацію щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009 - 2016 роках,- вчиненої листом ДСНС України №03-19760/214 від 30.12.2016 року.

5. Зобов'язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути письмовий запит ОСОБА_1 від 25.12.2016 року на інформацію щодо інвестиційних угод на будівництво житла для співробітників ДСНС (МНС) України у 2009 - 2016 роках у встановлений законодавством строк.

6. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

В.І. Келеберда