Справа № 568/195/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Мельник Д.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"12" грудня 2017 р. Справа № 568/195/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від "20" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Радивилівського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом, у якому просила: визнати дії відповідача неправомірними в частині недорахування їй до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного утримання судді половини строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Львівського державного університету ім.І.Франка і періоду виконання обов'язків судді та недорахування їй довічного грошового утримання в розмірі 4% від заробітної плати судді та зобов'язати Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 22.09.2016 року без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання, обчисленого виходячи із 90 відсотків від розміру заробітної плати судді, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді половину періоду навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка та виконання нею обов'язків судді Червоноармійського районного суду Рівненської області в період з 09.03.1990 року по 30.03.1990 року, з 20.08.1990 року по 17.09.1990 рік та з 23.05.1991 року по 20.06.1991 рік. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що стаж судді, який дає право позивачу на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 26 років 2 місяці 24 дні.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 у розмірі 90 (дев'яносто) відсотків заробітної плати судді. Зобов'язано Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 починаючи з 22.09.2016 року без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання, обчисленого виходячи із 90 (дев'яносто) відсотків від розміру заробітної плати судді, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді два роки шість місяців навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка та виконання нею обов'язків судді Червоноармійського районного суду Рівненської області в період з 09.03.1990 року по 30.03.1990 року (двадцять два дні), з 20.08.1990 року по 17.09.1990 рік (двадцять дев'ять днів) та з 23.05.1991 року по 20.06.1991 рік (двадцять дев'ять днів).

Стягнуто з Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь позивача ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що вимога позивача в зарахування до стажу роботи на посаді судді виконання обов'язків судді та навчання на денному відділенні у вищому юридичному закладі є безпідставними та такими, що що суперечать нормам Закону України "Про судоустрій і статус суддів", оскільки вищевказаний закон не передбачає зарахування виконання обов'язків судді та навчання до стажу роботи на посаді судді.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Дубенському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Не погоджуючись із розміром призначеного щомісячного довічного грошового утримання у вигляді 86% суддівської винагороди, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Суд вважав вказану відмову протиправною, прийнятою без врахування норм Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Конституційний Суд України враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ними у рішеннях від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002, від 01.12.2004 р. № 19-рп/2004, від 11.10.2005 р. № 8- рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008. Визначені Конституцією України та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюється на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім та справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь - які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя» (абз. 5 п. 2.2).

Відповідно частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у редакції Закону України №192-VІІІ від 12.02.2015 р. "Про забезпечення права на справедливий суд та, рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 роки щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання.

Крім того, відповідно до вимог п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII) в інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно пункту 11 розділу ХІІ "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно зо законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI спірні правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 року.

Пунктом 2 частини 4 статті 43 Закон України "Про статус суддів" було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно з довідкою про обчислення стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання ОСОБА_3, до стажу роботи включено періоди роботи з 09.03.1990 року по 30.03.1990 року, з 20.08.1990 року по 17.09.1990 рік та з 23.05.1991 року по 20.06.1991 рік, коли позивачка виконувала обов'язки судді Червоноармійського районного суду Рівненської області. Дані обставини підтверджуються довідками Головного управління юстиції у Рівненській області та наказом управління юстиції Рівненського облвиконкому. Таким чином, стаж роботи в період виконання обов'язків судді позивачкою ОСОБА_3 також визначений як стаж роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання.

З урахуванням викладеного, з 22.09.2016 року щомісячне довічне грошове утримання позивача ОСОБА_3 слід перерахувати, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання період половини строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім.І.Франка та виконання обов'язків судді Червоноармійського районного суду Рівненської області в період з 09.03.1990 року по 30.03.1990 року, з 20.08.1990 року по 17.09.1990 рік та з 23.05.1991 року по 20.06.1991 рік.

Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що період роботи позивача ОСОБА_3 на посаді судді складає в сумі 26 років 02 місяці 24 дні, що передбачає наявність права на обчислення розміру довічного грошового утримання виходячи з 90% заробітної плати судді.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від "20" жовтня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук