Справа № 2а-2470/209/11
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2011-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-2470/209/11
Головуючий у 1-й інстанції: Бойко О.Я.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: < Довідник > ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: Марчаку А.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медико-фармацевтична фірма "Вако" до Чернівецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення , -

В С Т А Н О В И В :

До Чернівецького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Медико-фармацевтична фірма "Вако" до Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на накладення штрафу від 17 грудня 2010 року № 85.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2011 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду та прийняти нове рішення. У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне з'ясування обставин справи судом першої інстанції, та не доведення обставин що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги в судовому засіданні підтримав повністю та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені у апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19.01.2010 року відповідачем на адресу позивача направлено вимогу № 301-24/94 про надання інформації. Зокрема, у вимозі визначено 18 пунктів, по яким було необхідно надати інформацію в термін до 25.01.2010 року.

Позивач, листом від 25.01.2010р. №12 надав зазначену у листі-вимозі інформацію, при проведенні аналізу якої, відповідач прийшов до висновку, що вона подана в неповному обсязі.

17 грудня 2010 року адміністративна колегія Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України винесла рішення №85 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", відповідно до якого, на позивача накладено штраф в розмірі 17000,00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи, при дослідженні її матеріалів встановлено, що позивачем на виконання листа-вимоги відповідача було надано наявну в нього інформацію на кожний пункт запиту та відповідні документи у відповідності до вимог самого запиту. Зокрема, як вбачається з листа від 25.01.2010р. №12, позивач надав відповідь на кожне питання окремо відповідно до нумерації у вимозі із поданням підтверджуючих документів.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем надано відповідачу всю наявну у товариства інформацію по кожному пункту запиту в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу, виніс спірне рішення не перевіривши та не встановивши, чи була у позивача реальна можливість надати необхідну інформацію в повному обсязі. Тобто відповідач виніс рішення необґрунтовано без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття даного рішення.

Апеляційна інстанція погоджується в прийнятим рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду з наступних підстав.

Повноваження, права та обов'язки посадових осіб Антимонопольного комітету України під час витребування документів та інформації для перевірки дотримання антимонопольного законодавства, передбачені Законом України "Про Антимонопольний комітет України", Законом України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно з ч.1 ст.22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" субєкти господарювання, обєднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їхні структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобовязані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п.14 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 11.01.2001, № 2210-III зазначено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Відповідно до ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією Чернівецького окружного адміністративного суду, відносно того, що при вирішенні питання про правомірність застосування штрафних санкцій до субєкта господарювання, слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобовязань та встановлення в діях позивача складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді штрафної санкції.

Судом першої інстанції досліджено надану позивачем інформацію та встановлено, що вона надана по кожному пункту запиту в повному обсязі. При цьому, доводи відповідача відносно неповноти наданої інформації спростовані позивачем, який в повній мірі довів та обгрунтовав причини неможливості надати відповіді на повний перелік питань, викладених у листі-вимозі відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач прийшов до висновку про порушення позивачем вимог законодавства про захист економічної конкуренції отримавши лист про виконання своїх вимог 25.01.2010 року. Разом з тим, оскаржуване рішення №85 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на накладення штрафу", прийняте відповідачем 17 грудня 2010 року, що, в свою чергу, є порушенням шестимісячного строку накладення адміністративно-господарських санкцій, встановленого ст. 250 Господарського кодексу України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду апеляційної інстанції відповідачем не доведено, при прийнятті оскаржуваного рішення вини (умисел чи необережність) суб'єкта господарювання, як необхідний елемент складу правопорушення, а відтак, притягнення його до відповідальності та накладення на нього штрафу є таким, що вчинене не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2011 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 24 жовтня 2011 року.

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_2

< Список > ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

секретар