Справа № 303/4899/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10947/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,
за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Одеса ДПП на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Одеса ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 29.08.2017 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Одеса ДПП, в якому просив скасувати постанову серії ЕАА №141081 від 09.08.2017 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено. Постанову серії ЕАА №141081 від 09.08.2017, винесену інспектором 1 батальону 1 роти лейтенантом поліції Фроловим П.М. УПП у м.Одеса, у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. - скасовано, провадження у справі закрито.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції у м. Одеса ДПП оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до додатків позовної заяви гр. ОСОБА_1 немає жодної «фототаблиці», додано тільки фотографії на якому зображено транспортний засіб марки «Mercedes - Benz ACTROS», реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом «TAD НПН-35» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказує, що з даних фотографій неможливо встановити коли, де та під час яких обставин зроблені ці фотографії. Також їх наявність не спростовує того факту, що водій керував цим транспортним засобом із погано видними знаками небезпеки на вантажній одиниці, бо нічого не заважало водію зробити зупинку після того як його було притягнуто до відповідальності, усунути правопорушення та зробити фотографії.
Апелянт також звертає увагу щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами), яким в даному випадку був інспектор патрульної поліції, на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст. 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 09.08.2017 відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАА №141081 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ст. 132-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн (а.с. 3).
З даної постанови видно, що 09.08.2017, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ ACTROS 184ILS», державний номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Київ-Одеса 450 км 500 м, з напівпричепом паливоцестерною ППЦ24 р.н., державний номерний знак НОМЕР_2 , перевозив небезпечний вантаж (33/1203), при цьому знаки табло небезпеки були в незадовільному стані п.п. 12.14, чим порушив п. 22.5 ПДР України по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортними засобами дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Позивач не погоджуючись з такою постановою звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не представлено.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 132-1 КУпАП передбачено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень обов`язок з доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач зазначає, що позивач керуючи транспортним засобом перевозив небезпечний вантаж, в якому знаки табло небезпеки були в незадовільному стані.
Із долучених до матеріалів справи фотокарток видно, що транспортний засіб, яким керував позивач ОСОБА_1 повністю перебував в задовільному стані. При цьому, чітко видно зображення знаків табло небезпеки на даному напівпричепі (а.с.4-5).
Таким чином, доводи апелянта про те, що зображення знаків табло небезпеки на транспортному засобі чітко не видно, не можуть бути підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами.
Проте, жодних доказів в підтвердження порушення правил дорожнього руху позивачем суду не надано.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення передбаченого п. 22.5 ПДР України по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів дорогами, вулицями або залізничними переїздами та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.
Клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Одеса ДПП лейтенанта поліції Фролова П.М. надійшло до суду першої інстанції 11.10.2017, тобто після ухвалення судового рішення по справі, і на законність ухваленого рішення не вплинуло.
Відносно питання щодо закриття судом провадження у справі про порушення митних правил, то відповідна позовна вимога не була заявлена позивачем. Оскільки судом першої інстанції все таки вирішено це питання, то колегія вважає за необхідне вказати наступне.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Проте прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься відповідно до вимог ч. 1 ст. 222, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а не до компетенції суду при розгляді відповідно до вимог ст. 171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.
Таким чином, до повноважень адміністративного суду не належить закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевказаних обставин та дійшов помилкового висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому в цій частині постанову слід скасувати, а в решті постанову залишити без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Одеса ДПП задовольнити частково.
Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 вересня 2017 року у справі №303/4899/17 в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення скасувати.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.
На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. Р. Курилець
Повний текст судового рішення виготовлено 12.12.2017