Справа № 810/3667/17
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року № 810/3667/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ФОП ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2017 № (далі - оспорюване рішення).

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що посадовими особами відповідача було складено акт фактичної перевірки та зазначено в ньому обставини, які не відповідають дійсності, адже насправді склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напої та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР) просто відсутній.

Представник позивача вважає, що факт зберігання позивачем алкогольного напою без марки акцизного податку ніякими засобами (у тому числі фото чи відео фіксації) не зафіксований, а сама лише фіксація такого порушення у акті фактичної перевірки не є достатнім та належним доказом такого.

Окрім того, представник позивача, аналізуючи норми Закону №481/95-ВР та Податкового кодексу України, вважає, що немаркованим є алкогольні напої, за які не було сплачено, або сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем було надано інспекторам документи (накладну), які підтверджують купівлю алкогольного напою та, відповідно сплату акцизного податку, представник позивача вважає, що висновок податкового органу про порушення вимог ст. 11 Закону №481/95-ВР є необґрунтованим, отже оспорюване рішення, винесене на підставі такого висновку є незаконним та має бути скасоване.

Представник відповідач, заперечуючи проти позову, вказав на відсутність підстав для задоволення позову, наголошуючи на тому, що під час проведення перевірки позивача було встановлено правопорушення, відповідальність за яке передбачена Законом №481/95-ВР, а саме факт зберігання позивачем алкогольного напою без марки акцизного податку. Окрім того, зазначив, що Головне управління ДФС у Київській області мало всі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно ФОП ОСОБА_1 оспорюваного рішення, у зв'язку з чим просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Працівниками ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 29.09.2017, згідно направлень від 28.09.2017 №1069 та №1079 проведено фактичну перевірку кафе, розташованого за адресою: вул. Старий шлях 51, с. Хоцькин, Переяслав-Хмельницький р-н, Київська обл., що належить субєкту господарювання ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

В ході проведення перевірки встановлено, що лікер "Саnari Саrnaval" із обємом 0,35 л., 16% об., виробництва НЕNKEL and КО, Польща по ціні 150,00 грн., термін придатності 24 місяці, дата виготовлення 16.02.2015, яка маркована МАП АІ АААЕ006719 01/15 3,950 грн. Відповідно до наявного маркування на пляшці, алкогольний напій є з простроченим терміном придатності для споживання, так як термін зберігання закінчився 16.02.2017 року. Віскі купажованого "Замок Ламброн", 0,5 л., 40 % об., виробництва ТОВ "Прощанський коньячний завод", 11.11.2015 виробництва, по ціні 240,00 грн. без марки акцизного податку встановленого зразка. Під час перевірки проводилася фотофіксація виявленого порушення. Алкогольні напої залишені на місці зберігання.

Вказані обставини стали підставою для висновку працівників ГУ ДФС у Київській області про порушення позивачем вимог статті 11 Закону №481/95-ВР, який викладений в Акті від 29.09.2017 №525/10-36-40/НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції (далі - Акт перевірки).

На підставі висновків Акта перевірки про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог 11 Закону №481/95-ВР винесено оспорюване рішення, яким до позивача застосовано фінансові санкції у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із оспорюваним рішенням, звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Слід звертає увагу позивача, що дослідження судом в даній справі правомірність дій відповідача щодо додержання процедури проведення перевірки позивача є порушенням вимог частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки предметом позову є правомірність винесення оспорюваного рішення, а не дії відповідача щодо проведення перевірки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом №481/95-ВР.

Відповідно до статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з пунктом 4 статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За визначеннями підпунктів 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Пунктами 226.1 та 226.2 статті 226 Податкового кодексу України у свою чергу, передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Згідно з пунктом 226.11 статті 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

З аналізу наведених положень можна зробити висновок, що марка акцизного податку є обов'язковим спеціальним знаком, що підтверджує легальність реалізації товару на території України, відсутність якої на алкогольних чи тютюнових виробах є підставою для притягнення до відповідальності у випадку виробництва, зберігання, транспортування та реалізації таких товарів.

При цьому пунктом 21 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджене постановою КМ України від 27.12.2010 № 1251 (далі - Положення №1251) передбачено, що для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання.

Відповідно до абзацу 5 п. 20 Положення №1251 вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що в разі закінчення терміну придатності продукту, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразка, така продукція не відповідає критеріям, передбаченим абз.5 п. 20 Положення №1251 щодо немаркованих товарів, а тому визнання такої продукції немаркованою є безпідставним.

Суд зазначає, що віднесення алкогольного напою, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразка, який знаходиться в обігу з порушенням терміну придатності для споживання не свідчить про те, що такий продукт є немаркованим маркою акцизного податку.

Окрім того, відповідно до пункту 24 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" строк (термін) придатності - строк (термін), визначений нормативно-правовими актами, нормативними документами, умовами договору, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та/або експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів та умовам договору.

Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 7 Закону України "Про захист прав споживачів" продаж товарів, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, а також товарів, строк придатності яких минув, забороняється.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №310 від 07.03.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 травня 2012 року за №743/21056, затверджено Порядок проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг (далі - Положення №310).

Відповідно до пункту 1.1 Положення №310 цей Порядок визначає механізм здійснення державного контролю посадовими особами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (далі - Держспоживінспекція України) та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства (далі - суб'єкти господарювання), крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до абзацу 4 пп. 4.1.2 п. 4.1 Розділу IV Порядку №310, за результатами перевірки відповідно до виявлених порушень посадовими особами, які проводили перевірку, приймаються рішення про заборону реалізації продукції в разі коли строк придатності додержання яких відповідно до законодавства є обов'язковим, чи коли такий строк закінчився.

Таким чином, зберігання для реалізація алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку попереднього зразка, строк придатності яких минув, є порушенням вимог Закону України "Про захист прав споживачів", контроль за додержанням якого, зокрема, щодо реалізації продукції в межах строку придатності покладено на Держспоживінспекцію України та її територіальні органи.

Отже, як вбачається із вищевикладеного, порушення статті 11 Закону №481/95-ВР під час зберігання для реалізації алкогольних напої із простроченим терміном придатності, що зазначено в акті перевірки - відсутні.

Разом з тим, частиною першою статті 16 Закону №481/95-ВР передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють виробництво та торгівлю алкогольними напоями, повинні дотримуватися законодавчо встановлених правил здійснення зазначеної діяльності, а у разі їх порушення, нести відповідальність, передбачену Законом України № 481/95-ВР.

Абзац шістнадцятий частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР встановлює, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Як вже було зазначено судом, під час перевірки працівниками контролюючого органу був встановлений факт зберігання позивачем віскі купажованого "Замок Ламброн", 0,5 л., 40 % об., виробництва ТОВ "Прощанський коньячний завод", 11.11.2015 виробництва, по ціні 240,00 грн. без марки акцизного податку встановленого зразка. Вказані обставини підтверджуються фотофіксацією здійсненою під час проведення перевірки, відображеною в Акті перевірки, та яка долучена до матеріалів справи.

Окрім того, Наказом Міністерства фінансів України від 23.05.2016 №498 "Про затвердження Змін до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків" абзац 11 пункту 2 Розділу II викладено у такій редакції: "у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формами "С" - у разі застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та/або пені за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності".

Таким чином, доводи позивача про те, що ГУ ДФС у Київській області мало виносити рішення про застосування фінансових санкцій, а не податкове повідомлення-рішення форми "С" також не знаходить свого законодавчого підтвердження.

Виходячи з аналізу фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що позивач не надав належні та допустимі докази, якими підтверджується неправомірність оспорюваного рішення, у зв'язку з чим нарахування позивачеві фінансових санкцій у розмірі 17 000,00 грн. є обгрунтованим, а оспорюване рішення - правомірним.

А відтак, суд висновує, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно із частиною другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат з позивача відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.