Справа № 814/2111/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 р. Справа № 814/2111/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора" до Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шкляренко Світлани Володимирівни про визнання незаконною бездіяльності, визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ "Сандора" звернулося до суду з адміністративним позовом до Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шкляренко Світлани Володимирівни, просить:

- визнати незаконними та необґрунтованими бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вітовського районного управління юстиції Шкляренко Світлани Володимирівни в частині відмови в закритті виконавчого провадження ВП № 41432530;

- визнати незаконними та необґрунтованими дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вітовського районного управління юстиції Шкляренко Світлани Володимирівни в частині вимоги сплатити виконавчий збір в рамках виконавчого провадження ВП № 41432530;

- зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вітовського районного управління юстиції Шкляренко Світлану Володимирівну закрити виконавче провадження ВП № 41432530.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, що полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 41432530.

Визнано протиправними вимоги Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Сандора" виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 41432530.

Зобов'язано Вітовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 41432530.

Присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНДОРА" судовий збір у сумі 4800 грн., сплачений платіжним дорученням від 13.10.2017 № , за рахунок бюджетних асигнувань Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Вітовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 22.02.2013 № 17, що є виконавчим документом, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області наклала на Товариство штраф в сумі 1 032 300 грн.

11.01.2014 року відділ відкрив виконавче провадження ВП № 41432530 з виконання вказаної постанови. У постанові про відкриття виконавчого провадження був зазначений строк для добровільного виконання Товариством виконавчого документу - до 18.01.2014 .

Посилаючись на пункт 5 частини першої статті 37, статтю 39 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження", 23.01.2014 Відділ зупинив виконавче провадження № 41432530 до розгляду по суті справи № 814/4528/13-а (Миколаївський окружний адміністративний суд) за позовом Товариства до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про визнання постанови Інспекції від 22.02.2013 № 17 протиправною.

Постановою від 05.04.2017 року Миколаївський окружний адміністративний суд відмовив Товариству у задоволенні позову. Постанову суду було залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 року.

03.10.2017 року Товариство платіжним дорученням № 1 638 100 796 перерахувало суму штрафу (1 032 300 грн.) до державного бюджету .

Листом від 06.10.2017 року № 10-05-1753 Товариство, з урахуванням факту виконання постанови Інспекції в добровільному порядку, просило Відділ закрити виконавче провадження № 41432530 .

09.10.2017 року відділ, з посиланням на частину 5 частини першої статті 35 Закону, виніс постанову про поновлення виконавчого провадження № 41432530. Згідно з цією нормою, після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Крім того, листом від 09.10.2017 року № 16254 Відділ запропонував Товариству сплатити виконавчий збір в сумі 103 230 грн. (10 відсотків від суми штрафу) та витрати виконавчого провадження в сумі 200 грн. У листі Відділ навів зміст частини п'ятої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що законом чітко встановлено, що стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження здійснюється на підставі відповідної постанови державного виконавця, а відсутність постанови про стягнення виконавчого збору свідчить про безпідставність вимог відділу.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, з 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до п. 7 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 606, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Відповідно до частини п'ятої статті 41 Закону № 606, постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачаться із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження до 05.10.2016 відповідачем не винесено.

Разом з цим, як вірно вказано судом першої інстанції, 09 жовтня 2017 року відповідачем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження № 41432530.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів зауважує на тому, що факт виконання ТОВ "Сандора" в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (перерахування до державного бюджету суми штрафу за постановою Інспекції) не заперечується апелянтом .

Згідно з частиною другою статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VII, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Колегія суддів зазначає, що жодних умов або обмежень, які б могли стати перешкодою для закінчення виконавчого провадження, вказана норма не містить.

Враховуючи те, що боржником у виконавчому провадженні надано докази виконання постанови № 17 від 22.02.2013 року, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відділ був зобов'язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 41432530.

Поряд з цим, враховуючи відсутність прийнятих постанов про стягнення виконавчого збору , доводи апелянта, стосовно того, що у Товариства виник обов'язок щодо сплати виконавчого збору в сумі 103 230 грн. є безпідставними.

Так, згідно з частиною третьою статті 40 Закону, у разі зокрема закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону) частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, Законом чітко встановлено, що стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження здійснюється на підставі відповідної постанови державного виконавця.

Твердження апелянта, що ще до реального примусового виконання рішення і без його фактичного стягнення або повернення майна, незалежно від того, чи буде це рішення виконано реально чи ні, вже встановляються розмір виконавчого збору, який має бути стягнутим з боржника колегія суддів також вважає помилковим, оскільки законодавство не містить такого положення, як стягнення виконавчого збору незалежно від здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання, тому стягнення виконавчого збору можливе лише після здійснення державним виконавцем примусових заходів виконання, що призвели до фактичного стягнення за виконавчим листом грошових коштів, які в подальшому були передані стягувачу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно із пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Враховуючи самостійне виконання позивачем в повному обсязі постанови № 17 від 22.02.2013 року, колегія суддів приходить до висновку, щодо відсутності підстав для примусового виконання виконавчого документа, і, як наслідок, стягнення виконавчого збору .

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова