Справа № 804/3843/16
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 р. Справа № 804/3843/16
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень в порядку судового контролю у адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії, -
20 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративній справі №804/3843/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії, у якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року у справі №804/3843/16 про поновлення ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав у Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області;
- зобовязати Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області виконати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року у справі №804/3843/16, яка набрала законної сили 31.01.2017 року, та поновити ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області;
- зобовязати Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що відповідачем протиправно не виконується рішення суду, яке набрало законної сили, про поновлення позивача на роботі, чим грубо порушуються права та законні інтереси позивача.
Заявник подав до суду клопотання про розгляд заяви у порядку письмового провадження, у якому свої вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з положеннями частини 9 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, встановив наступне.
18 жовтня 2016 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/3843/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області про скасування рішення та поновлення на посаді задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області від 01.06.2016 року №47-к про звільнення ОСОБА_1;
- зобов'язано Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області;
- стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по 18 жовтня 2016 року.
Вищевказана постанова набрала законної сили 31 січня 2017 року.
17 березня 2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчі листи у справі № 804/3843/16 (а.с.66).
10 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про примусове виконання рішення у справі №804/3843/16.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 11 травня 2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 804/3843/16, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 17.03.2017 року, та надано боржнику десятиденний строк для виконання рішення суду (а.с.85).
1 червня 2017 року за невиконання вимог виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на роботі державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 накладено на Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області штраф у розмірі 5 100,00 грн. (а.с.87).
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 12 червня 2017 на Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн. (а.с.88).
Поряд із цим, судом встановлено, що листом від 12.06.2017 року вих.№11/6493 на адресу Начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області повідомило, що працевлаштування ОСОБА_4 відповідач вважає неможливим, а також надало докази сплати штрафу за невиконання рішення суду у сумі 5 100,00 грн. (а.с.86).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Стаття124 Конституції України визначає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Згідно з приписами частини другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з частиною девятою статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
При цьому, на підставі положень частини десятої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.
Частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:
1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;
2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;
3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;
4) стягнення з відповідача коштів;
5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;
6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;
7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;
8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.
З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що чинним законодавством не передбачено повторне зобов'язання до вчинення аналогічних дій.
Поряд із цим, суд вважає за необхідне повторно звернути увагу, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі №804/3843/16 було зобов'язано Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області.
У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року щодо поновлення на роботі ОСОБА_1, а також не надано обґрунтованих причин неможливості її виконання.
Таким чином, зважаючи на те, що на даний час постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі не виконана Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, суд вважає, що заява позивача в частині визнання бездіяльності протиправною підлягає задоволенню.
Суд також зазначає, що на час розгляду заяви є чинною постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року, якою, зокрема, зобов'язано Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, суд приходить до висновку, що існує рішення суду, яким вирішено позовні вимоги позивача по суті та вони не потребують повторного розгляду.
З урахуванням викладено, суд вважає, що у цій частині вимог позивача слід відмовити.
Вирішуючи питання про зобов'язання Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року по адміністративній справі №804/3843/16, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З вказаною нормою кореспондуються положення абзацу 7 пункту 4 частини 1 статті 163, абзацу 5 пункту 4 частини 1 статті 207 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови по суті справи. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
Як вбачається з матеріалів справи, суд під час прийняття рішення по суті справи судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень у вигляді надання до суду звіту про виконання судового рішення в даній справі не встановлював.
За таких обставин, враховуючи те, що позивач звернувся до суду із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття рішення у справі, у задоволенні такої вимоги слід відмовити.
Зазначена правова позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України від 09 січня 2013 року № 28/12/13-13.
Враховуючи вищевикладене суд, реалізуючи завдання адміністративного судочинства, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень в порядку судового контролю підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень в порядку судового контролю у адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області щодо невиконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року у справі №804/3843/16 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав у Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області.
У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя ОСОБА_5