Справа № 242/3168/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року справа № 242/3168/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Ястребової Л.В, суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 06 листопада 2017 року у справі № 242/3168/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: ОСОБА_3 соціального захисту населення Селидівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2017 року ОСОБА_2(надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі відповідач, ОСОБА_3), з урахуванням уточнених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії та зобовязання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, позивач просив допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць (а.с. 1-6, 22-23).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31 серпня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області (а.с. 27).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 06 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії .

Зобовязано Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити нарахування виплату належної ОСОБА_2 пенсії відповідно до його заяви від 23 травня 2017 року.

Допущено негайне виконання постанови суду у межах суми платежу за один місяць (а.с. 37-38).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що з липня 2017 року Селидівським обєднаним УПФУ Донецької області на виконання листів Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснюється перевірка внутрішньо переміщених осіб із відміткою у паспорті стосовно реєстрації особи на адміністративно-територіальній одиниці, внаслідок чого виникає причина зняття особи з виплати до надання довідки внутрішньо переміщеної особи, вказуючи, при цьому, що з 07.04.2014 року, особи, які зазначені у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706 вимушені були покинути своє місце проживання, зокрема, переселитися, перереєструватися або вчинити інші дії по переміщенню на контролюючу територію визначають за собою статус внутрішньо переміщеної особи, як такої, яка вимушена була покинути територію, на якій органи української влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, зокрема, виплата (продовження виплати) пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється в установах ПАТ «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв, зазначаючи, що до ОСОБА_3 не надходило відомостей про відкриття позивачем рахунку у ПАТ «Державний ощадний банк України». До того ж, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яким передбачено, що комісії з питання призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вказуючи, при цьому на те, що відповідного рішення комісії з питання призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам до ОСОБА_3 не надходило, що позбавляє останнього можливості та законних підстав для поновлення виплати пенсії, а також на те, що довідка ВПО позивачем також не надавалась (а.с. 40-44).

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_2, відповідно до паспорту громадянина України, з 23.05.2017 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

23 травня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії, в якій просив запросити його пенсійну справу з ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька у звязку зі зміною місця постійної реєстрації.

Оскільки відповідачем не була нарахована та фактично виплачена пенсія, позивач, 23 червня 2017 року звернувся до ОСОБА_3 із заявою, в якій просив надати у письмовому вигляді розяснення, коли саме він зможе отримати пенсійні виплати (а.с. 10-11).

Відповідач, листом від 05.07.2017 року за № 3823/02 повідомив позивача, серед іншого, що для поновлення виплати пенсії т визначення статусу громадянам, які раніше проживали на території непідконтрольній українській владі, але на теперішній час зареєструвалися для постійного місця проживання на території, яка підпорядковується Селидівській міській раді, необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або відмову у реєстрації внутрішньо переміщеної особи, яка винесена управлінням соціального захисту населення. Відповідач також зазначив, що зміна реєстраційних даних у паспорті внутрішньо переміщеної особи може здійснюватись виключно спеціально уповноваженим державним органом та у визначений законодавством спосіб, у звязку з чим, виплата пенсії буде проводитися за результатами всебічного розгляду, підтверджуючих документів достовірності факту реєстрації з дотриманням вимог чинного законодавства (а.с. 12-13).

Позивач із такими діями відповідача не погодився та звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку,що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним та зобов'язав Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату позивачу пенсії згідно його заяви.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Статтею 49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Зміст цієї норми можна розуміти так, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058, однак відповідного рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу ОСОБА_3 не приймалось.

В якості підстави для припинення виплати пенсії позивачу відповідач посилається на те, що позивачем не надано до пенсійного органу довідки про взяття його на облік до ОСОБА_3 соціального захисту населення як внутрішньо переміщену особу.

Колегія суддів зазначає, що у статті 49 Закону № 1058 не передбачено такої підстави для припинення виплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання.

До того ж, слід зазначити, що згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як зазначалось вище, у паспорті позивача чітко зазначено, що останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто з реєстрації за попередньою адресою: м. Донецьк, вул.. Світла, буд. 9 позивача знято.

В даному випадку, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 позивач не повинен подавати до відповідача для поновлення виплати пенсії, оскільки він не є внутрішньо переміщеною особою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач, не здійснивши позивачу виплату раніше призначеної пенсії діяв неправомірно, у звязку з чим позовні вимоги позивача щодо здійснення нарахування та виплати пенсії є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про звернення постанови до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або поза бюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, у звязку з чим, вказана вимога позивача підлягає задоволенню.

Щодо посилання апелянта на те, що відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, зокрема, виплата (продовження виплати) пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється в установах ПАТ «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв, а також на те, що до ОСОБА_3 не надходило відомостей про відкриття позивачем рахунку у ПАТ «Державний ощадний банк України», колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка. Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (ОфіційнийвісникУкраїни, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.

Оскільки колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що позивач не є внутрішньо переміщеною особою, тому вимоги постанови від 05.11.2014 року № 637, якою визначено, зокрема, що виплата (продовження виплати) пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється в установах ПАТ «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв на позивача не розповсюджуються, у звязку з чим, останній має право на отримання пенсійних виплат у ПАТ КБ

суддів зазначає наступне. «ПриватБанк».

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, колегія

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач подав до суду заяву, в якій просив відстрочити останньому сплату судового збору до вирішення справи по суті (а.с. 14-15).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28 липня 2017 року, ОСОБА_2 відстрочено позивачу сплату судових витрат до ухвалення судового рішення (а.с. 18)

Однак, приймаючи відповідне судове рішення, суд першої інстанції, в передостанньому абзаці мотивувальної частини спірної постанови зазначив, що оскільки позивачем при поданні до суду адміністративного позову судовий збір не сплачувався, а ухвалою Селидівського суду Донецькоїобластівід 28 липня 2017 року йому відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі, суд не стягує з відповідача судові витрати, оскільки позивачем вони фактично не понесені (не надано документального підтвердження понесених ним судових витрат).

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим зазначаючи, при цьому, що оскільки постанова суду першої інстанції прийнята на користь позивача, то, в даному випадку, судовий збір у розмірі 640 грн. має бути стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі - Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь держави.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

В даному випадку, судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, але помилково зазначено, що з відповідача судові витрати не стягуються, оскільки позивачем вони фактично не понесені.

У звязку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Селидівського міського суду Донецької області від 06 листопада 2017 року зміні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 06 листопада 2017 року у справі № 242/3168/17- змінити.

Доповнити постанову Селидівського міського суду Донецької області від 06 листопада 2017 року у справі № 242/3168/17абзацом 5 наступного змісту «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді в розмірі 640,00 грн.».

Абзаци 5,6,7 резолютивної частини постанови Селидівського міського суду Донецької області від 06 листопада 2017 року у справі № 242/3168/17 вважати абзацами 6,7,8.

В іншій частині постанову Селидівського міського суду Донецької області від 06 листопада 2017 року у справі № 242/3168/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

ОСОБА_4