Справа № 552/7175/17
Суддя: Самсонова О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7175/17
Провадження № 2-а/552/321/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 грудня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової О.А.,

при секретарі - Горошко О.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Полтаві ДПП ОСОБА_4, Управління патрульної поліції в м.Полтаві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Полтаві ДПП ОСОБА_4, УПП в м.Полтаві ДПП про визнання протиправними дій, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

В поданій до суду заяві посилався на те, що 31 жовтня 2017 року о 15 год. 15 хв. він керував автомобілем «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив вимушену зупинку транспортного засобу по вул.Шевченка у м.Полтаві. Після цього патрульні поліцейські вказали йому що він порушив п.10.10. ПДР та попросили предявити посвідчення водія. Вважаючи, що він Правил дорожнього руху не порушував, а тому інспектор поліції не мав права вимагати предявлення посвідчення водія, позивач відмовився виконати вимогу поліцейського. Відносно позивача інспектор виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.126 КпАП України.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1, посилаючись на те, що постанова інспектором поліції винесена незаконно та з порушенням процесуальних норм, просив суд визнати дії інспектора щодо складення постанови серії БР №198624 від 31 жовтня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. протиправними, визнати постанову серії БР №198624 від 31 жовтня 2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його предстаник адвокат ОСОБА_2 повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. При цьому уточнили позовні вимоги, а саме, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності ними оскаржується в повному обсязі. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.125 КпАП України також вважають незаконним, у звязку з чим просять скасувати постанову серії БР №198624 від 31 жовтня 2017 року в повному обсязі, провадження в адміністративній справі закрити.

Відповідач інспектор роти №3 батальйону УПП в м.Полтаві ДПП ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надавши письмові заперечення проти позову. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача УПП у м.Полтаві ДПП ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила, в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. При цьому посилалась на те, що інспектор поліції в повній мірі дотримав прав позивача під час притягнення його до відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, 31 жовтня 2017 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив рух транспортного засобу заднім ходом на перехресті вулиць Шевченка та ОСОБА_5 у м.Полтаві, після чого не предявив інспектору поліції посвідчення водія відповідної категорії.

Зазначене в повній мірі підтверджується даними відеозапису правопорушення, яким чітко зафіксовано як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається заднім ходом на перехресті вулиць Шевченка та ОСОБА_5 у м.Полтаві.

Суд не бере до уваги посилання позивача та його представника на те, що для визначення того чи здійснював ОСОБА_1 рух заднім ходом на перехресті необхідні спеціальні знання, а тому визначити цю обставину можливо лише за допомогою висновку експерта.

При цьому суд виходить з положень п.1.10 Правил дорожнього руху, згідно яких надано визначення терміну «перехрестя» як місця перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

З наведеного вище відеозапису вбачається, що рух заднім ходом автомобіль під керуванням позивача розпочав саме на перехресті вулиць Шевченка та ОСОБА_5 у м.Полтаві.

Суд також не бере до уваги посилання позивача на те, що він не порушував вимоги п.10.10 ПДР України, оскільки рухався заднім ходом по дорозі з одностороннім рухом з ввімкненою аварійною сигналізацією.

Так пунктом 10.10. ПДР передбачено, що забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на в'їздах і виїздах з них, а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю.

Дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під'їхати до об'єкта іншим чином.

Проте, позивач притягнутий до відповідальності не за рух заднім ходом на дорозі з одностороннім рухом, як він зазначає, а за рух заднім ходом на перехресті.

При цьому рух заднім ходом на перехресті Правилами дорожнього руху не допускається за жодних обставин.

Посилання позивача на те, що він здійснив «вимушену зупинку» суд також до уваги не бере, оскільки наведене твердження позивача суперечить п.1.10 ПДР, яким передбачено, що вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Намір позивача припаркувати автомобіль у конкретному місці не охоплюється поняттям «вимушена зупинка» згідно п.1.10 ПДР.

Пояснення позивача про те, що він є інвалідом та йому стало погано суд також до уваги не бере, оскільки вперше про те, що він погано почувається позивач повідомив працівникам поліції вже після неодноразових пояснень працівника поліції про те, що ним допущено порушення Правил дорожнього руху, вимог предявити посвідчення водія та повідомлення працівників поліції про те, що він може бути затриманий. До цього позивач повідомляв лише, що він здійснює рух заднім ходом щоб припаркуватися, декілька разів повідомляв, що він поспішає на своє робоче місце.

Тому вказані пояснення суд розцінює як спосіб захисту ОСОБА_1 у звязку з притягненням його до адміністративної відповідальності.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.10.10. ПДР України.

Відповідно до п.2 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, тому маючи достатньо підстав вважати, що позивач вчинив правопорушення, інспектор поліції мав достатні правові підстави вимагати надання для перевірки документа, що підтверджує відповідне право особи, - посвідчення водія.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, він дійсно відмовився надавати інспектору для перевірки посвідчення водія.

Крім того, вказана обставина підтверджується в повній мірі відеозаписом, яким зафіксовано вчинення позивачем правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.126 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції відмовився надавати посвідчення водія для перевірки, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 стю.126 КпАП України.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Залучені судом до справи за клопотанням представника відповідача відеозаписи в повній мірі відповідають вимогам ч.1 ст.69 КАС України, у звязку з чим суд приходить до висновку про безпідставність клопотання представника позивача про визнання даних відеозаписів неналежним доказом.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані обставини були враховані інспектором патрульної поліції ОСОБА_4 при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, та ним винесена постанова серії БР №198624 від 31 жовтня 2017 року.

Згідно вказаної постанови за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.126 КУпАП, як норми, яка передбачає адміністративну відповідальність за більш серйозне правопорушення, - 425 грн. (25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян: 25 х 17 грн. = 425).

Посилання позивача на порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про притягненні особи до адміністративної відповідальності в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

Так, як вбачається з даних наведеного вище відеозапису, позивач ОСОБА_1 двічі відмовився від перенесення розгляду справи, що було йому запропоновано працівниками поліції. При цьому він повідомляв, що не буде заявляти відповідного клопотання про відкладення розгляду, оскільки і сам знає свої права.

З клопотаннями про відкладення розгляду адміністративної справи за станом здоровя або для одержання правової допомоги позивач до інспектора поліції не звертався.

Тому твердження позивача про те, що поліцейським його клопотання про забезпечення права на юридичну допомогу адвоката залишено без розгляду, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшло.

Заслуговує на увагу посилання в судовому засіданні представника позивача на ту обставину, що поліцейський, який підійшов до ОСОБА_1 та зажадав від нього предявити посвідчення водія, належним чином не відрекомендувався.

Проте, як вбачається з даних відеофіксації, в подальшому такий недолік було виправлено, поліцейськими було предявлено позивачу службові посвідчення.

Крім того, з відеозапису, наданого в судовому засіданні представником відповідача, вбачається, що права позивачу інспектором поліції розяснені.

Таким чином судом не встановлено порушень інспектором поліції вимог закону при притягненні позивача до адміністративної відповідальності.

Постанова винесена уповноваженою особою у повній відповідності з вимогами закону.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Судові витрати за розгляд справи суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Полтаві ДПП ОСОБА_4, Управління патрульної поліції в м.Полтаві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на постанову у 10-денний термін з дня одержання її повного тексту.

Головуючий /підпис / ОСОБА_6

08.12.2017