Справа № 823/691/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/691/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Сорочко Є.О.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Гриценка Володимира Володимировича на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ Банк Михайлівський Волкова Олександра Юрійовича, треті особи: публічне акціонерне товариство Банк Михайлівський, товариство з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-розрахунковий центр, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ Банк Михайлівський, що полягає у не включенні даних про рахунки позивача № НОМЕР_1, НОМЕР_2 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві Банк Михайлівський за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Визнано протиправним і скасовано наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ Банк Михайлівський від 01.06.2016 №42/2 Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів у тому числі договорів), що є нікчемними в частині затвердження результатів проведення перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр з перерахування коштів на рахунки позивача в ПАТ Банк Михайлівський.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ Банк Михайлівський включити дані про рахунки позивача НОМЕР_3, НОМЕР_2 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 13.01.2016 між позивачем (клієнт) та ПАТ «Банк Михайлівський» (Банк) укладено договір № 980-021-000003408 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», за умовами якого Банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_3, в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування (а.с.10).

Також, 13.01.2016 відповідно до заяви (оферти) №200430352, відкритий картковий рахунок "Ощадна картка НОМЕР_2" (а.с.11).

13.01.2016 між позивачем (сторона-1) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (сторона-2) був укладений договір № 980-021-000174954. Відповідно до п. 1.2 договору сторона - 2 приймає від сторони - 1 у власність кошти в сумі 71000,00 грн. (з виплатою процентів) на строк 378 днів та зобов'язалася повернути кошти і виплачувати проценти в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Переказ коштів підтверджується квитанцією № QS337501 від 13.01.2016 (а.с.12).

Згідно з договором про внесення змін б/н від 31.03.2016 до договору № 980-021-000174954 від 13.01.2016, між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», у зв'язку з домовленістю сторін збільшена сума коштів, що передається стороною-1 у власність сторони-2 на суму 60000 грн. Таким чином, предмет договору склав 131000 грн. (а.с.14).

Переказ коштів підтверджується квитанцією № QS823101 від 31.03.2016 на суму 60000грн.(а.с.15)

Також, відповідно до договору про внесення змін №1 від 13.01.2016 до договору №980-021-000174954 від 13.01.2016, сторона-2 сплачує стороні-1 проценти та повертає кошти в безготівковій формі на рахунок сторони-1 № 6002 в ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.13).

19.05.2016 на особові рахунки позивача від TOB "Інвестиційно-розрахунковий центр" надійшли кошти в розмірі 131000 грн. та 400,84 грн., що вбачається з довідок про стан рахунків: листи від 12.09.2016 № ЗГ1(К)/11525 та № ЗГ1(К)/115246 ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.16-17):

19.05.2016 в сумі 400,84 грн., з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-021-000174954 від 13.01.2016»;

19.05.2016 в сумі 131000,00 грн., з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-021-000174954 від 13.01.2016».

Відповідно до листів від 12.09.2016 року № ЗГ1(К)/11525/1 та № ЗГ1(К)/11526/1 ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлено, що вищевказані перекази (транзакції) є нікчемними (а.с.18-19).

На підставі рішення Правління НБУ від 23.05.2016 №14/БТ виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 23.05.2016 №812 про запровадження з 23.05.2016 тимчасової адміністрації.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський» виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 12.07.2016 №1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

25.11.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Проте відповіді на вказану заяву отримано не було.

Відповідно до витягу з Акту № 2 від 01.06.2016 комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, встановлено нікчемність транзакцій з перерахування 19.05.2016 коштів ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» на рахунки фізичних осіб в ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.85-87).

Однак, грошові кошти в сумі 40000 грн., що надійшли платіжним дорученням від ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» на рахунок позивача в ПАТ Банк Михайлівський 19.05.2017 з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-021-000202706 від 11.03.2016» отримано позивачем 22.12.2016. Відтак, суд першої інстанції правомірно погодився з доводами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо отримання позивачем відшкодування коштів в сумі 40000 грн., та вказав, що дані кошти виплачені згідно інших цивільно-правових угод, які не входять до предмету позову.

Колегія суддів, ретельно дослідивши матеріали та встановивши обставини справи, прийшла до переконання про правомірність висновків суду першої інстанції та обґрунтованості позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Статтею 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону, відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України Про банки і банківську діяльність, - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України Про банки і банківську діяльність, або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Положеннями статті 38 Закону визначено ряд заходів, які повинна вживати Уповноважена особа Фонду, щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону (на які є посилання в наказі тимчасової адміністрації ПАТ Банк Михайлівський від 01.06.2016 № 42/2 про затвердження результатів проведеної перевірки правочинів) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону, Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Так, наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ Банк Михайлівський від 01.06.2016 № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті № 2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» про перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі 1 298 015 973,74 грн., у відповідності до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 338 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно витягу з Додатку 2 до Акту №2 від 01.06.2016, Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» включений позивач.

За ст. 38 Закону, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Договір від 13.01.2016 № 980-021-000174954 був укладений між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем, і відповідні транзакції були вчинені 19.05.2016 саме на умовах цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 1.24 ст. 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі.

Згідно з п. 1.30 даного Закону визначено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача

Як видно з матеріалів справи, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», ініціював переказ коштів позивачу на підставі відповідних договорів між ними.

Так, ПАТ Банк Михайлівський, виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались.

А отже, ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на банківських рахунках позивача, перебували грошові кошти, що підтверджується виписками по особовим рахункам. Зазначені кошти, які надійшли від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 26 Закону є вкладом.

Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником. Ключовим є сам факт знаходження на рахунках вкладників грошових коштів.

Така правова позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України (постанова від 12.01.2016 № К/800/46158/15), який наголошує, що для вирішення питання про відшкодування Фондом коштів за вкладами немає правового значення походження коштів вкладу.

Важливо й те, що перерахування коштів з рахунку ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр на поточний рахунок позивача було здійснено 19 травня 2016 року, тобто до прийняття рішення Національним банком України від 23.05.2016 № 14/БТ Про віднесення ПАТ Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних.

Таким чином, рахунки позивача мали би бути включеними до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Натомість, докази, на які посилається апелянт не підтверджують нікчемності повернення вказаних коштів або укладеного з позивачем договору.

Враховуючи те, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право позивача на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Крім того, кошти, внесені позивачем на вказаний рахунок були перераховані за її розпорядженням банком на рахунок третьої особи (ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр») як позика та повернуті останнім на рахунок позивача до введення тимчасової адміністрації.

Отже, в розумінні ст.2 Закону № 4452 позивач є вкладником Банку, а кошти, які надійшли для неї як для вкладника за Договором банківського рахунку, є вкладом, на якій поширюються гарантії, передбачені ст.26 Закону.

Аналогічна правова позиція була висловлена ВАС України в ухвалі від 13.09.2017 у справі № 822/2605/16.

Приписами ч.1 ст. 195 КАС України, зокрема передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, всупереч вказаних положень не довів обґрунтованість підстав для відмови в задоволенні позову.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 186, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Гриценка Володимира Володимировича залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги в порядку ст.212 КАС України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 11.12.2017)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Г.В. Земляна

Суддя: Є.О. Сорочко