Справа № 815/4593/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4593/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретаря судового засідання Соколова М.С.

за участі:

представника позивача - Конева К.С. (за довіреністю),

представника відповідача - Наумової К.М. (за довіреністю),-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом приватного підприємства "Авлекс" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.06.2017 року, суд,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 06 вересня 2017 року надійшов адміністративний позов приватного підприємства "Авлекс" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.06.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

В період з 10.05.2017 року по 15.05.2017 року співробітниками Головного управління ДФС в Одеській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка приватного підприємства "Авлекс". За результатами перевірки складено акт №439/15-32-14-07/35929831 від 22.05.2017 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства "Авлекс" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з платником податків ТОВ «Кінг Груп», код за за період листопад 2016 року". Відповідно до висновків акту перевірки ПП "Авлекс", на думку перевіряючих, допустило порушення пунктів 198.1, 198.2 та 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 59629 грн., в т.ч. листопад 2016 - 59629 грн. Не погоджуючись з висновками акту перевірки, ПП "Авлекс" були подані заперечення від 06.06.2017 року, які ГУ ДФС в Одеській області залишило без розгляду на підставі пропущення строків їх надання. На підставі вказаного акту відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 12.06.2017 року № за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на суму 74536 грн. з яких 59629 грн. - сума за податковими зобов'язаннями, 14907 грн. - пеня за штрафними санкціями. Дане рішення оскаржувалось в адміністративному порядку, однак листом ДФС України від 16.08.2017 року скаргу платника залишено без задоволення.

ПП «Авлекс» вважає, що відповідачем неправильно та безпідставно визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки у нього були відсутні правові підстави для їх визначення, і як наслідок прийняття рішення у вигляді ППР від 12.06.2017 року №, зокрема інформація та висновки акта перевірки, які стали підставою для винесення ППР - є такими, що суперечать законодавству України, в окремій частині викладена інформація є надуманою, яка викладена з застосуванням припущень (твердження без доказу), а в частині застосування (викладення) норм законодавства безпідставно трактованою працівниками контролюючого органу на власний розсуд (тобто з застосуванням власних тлумачень змісту законодавчих норм, при тому, що такі тлумачення позбавлені юридичної сили і не можуть викликати юридичних наслідків).

У своєму адміністративному позові позивач зазначає, що визначення Головним управлінням ДФС в Одеській області суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 74536 грн. (у т.ч. 59629 грн. за податковими зобов'язаннями та 14907 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) за ППР від 12.06.2017 року № є неправомірним рішенням контролюючого органу, прийнятим за відсутності правових підстав і просить його визнати протиправним та скасувати.

Посилаючись на ч.2 ст.19 Конституції України, п.78.7 ст.78 та п.83.1 ст.83 Податкового кодексу України, ПП «Авлекс» зазначає, що підставою для висновків про порушення стало, на думку перевіряючих, зокрема відсутність на підприємстві позивача належним чином складених документів та наявність тих, які складені формально, у зв'язку з чим неможливо підтвердити факт отримання товару (труб 1420 мм) та послуг по чистці, нарізки, заварці та організації автомобільних перевезень від ТОВ «Кінг Груп» (код за ), що базується лише на підставі ймовірної неможливості здійснення зазначеної діяльності контрагентом ТОВ «Кінг Груп» та відповідно його контрагентами в ланцюгу постачання товарів та послуг (зокрема: ТОВ «Бекеш» (код за ) та ТОВ «РІАЛ ГРУП І КО» (код за )), однак ці висновки акту є передчасними та необґрунтованими належними доказами з огляду на те, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. При цьому ГУ ДФС в Одеській області не володіє отриманою належним чином негативною податковою інформацією по контрагентам (кримінальні провадження, вироки суду, опитування тощо), а лише використовує наявну інформацію з інформаційних систем ДФС України.

У своєму адміністративному позові позивач також зазначає, що згідно акта перевірки (стор. 11) ТОВ «Кінг Груп» (код за ) зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників. При цьому даний висновок зроблено лише на підставі протоколу допиту ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1), яка є засновником, директором та бухгалтером ТОВ «Кінг Груп». Відповідно в акті перевірки не наведено інформації про будь які порушені (відкриті, закриті тощо) кримінальні провадження стосовно зазначеної громадянки та/або стосовно суб'єкта господарювання - ТОВ «Кінг Груп». Позивач вказує, що оскільки перевіряючі не повідомляли в ході перевірки про можливі порушення податкового чи іншого законодавства України, ПП «Авлекс» не мало можливості ознайомитись навіть з копією протоколу допиту ОСОБА_4 як з документом, який вплинув на необґрунтовані і похідні висновки. Крім того, в Єдиному державному реєстрі також відсутні будь-які записи про обмеження на вчинення керівником ОСОБА_4 дій від імені ТОВ «Кінг Груп». ПП «Авлекс» вважає що інформація, зазначена в акті перевірки не є податковою інформацією в розумінні Податкового кодексу України (пп. 14.1.171 п. 14.1 ст. 14, ст. 74 Податкового кодексу України), та її не можна вважати як отриману у відповідності до чинного законодавства. На дату подання даного адміністративного позову за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, контрагент - ТОВ «Кінг Груп» належним чином зареєстрований, що доводить достатній об'єм правоздатності останнього для укладення угод та здійснення діяльності та за даними Реєстру платників ПДВ є діючим платником ПДВ на загальних підставах з 01.11.2015 року. Взагалі посилання фіскального органу на протоколи допиту свідків у кримінальній справі, де ще немає вироку по справі - не є належним доказом. ПП «Авлекс» не може нести відповідальність за можливу недостовірність відомостей про особу, наведену у зазначених реєстрах, за умови обізнаності щодо неї.

Позивач, посилаючись на ухвалу ВАСУ від 19.07.2016 року №К/800/50811/15, рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року «Інтерсплав проти України», ч.1 ст.55 ГК України, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, ст.1 Закону України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» зазначає, що нормами Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час взаємовідносин ПП «Авлекс» з контрагентом ТОВ «Кінг Груп» (код за ), які регулюють правомірність формування платником податкового кредиту з податку на додану вартість, не встановлено залежності в його формуванні від повноти виконання контрагентом (постачальником товарів (послуг)) своїх зобов'язань та дотриманням ним правил оподаткування, окрім зобов'язання продавця зареєструвати виписані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При цьому актом перевірки (стор. 12) підтверджено факт реєстрації ТОВ «Кінг Груп» (код за ) податкових накладних, виписаних на користь ПП «Авлекс» в Єдиному реєстрі податкових накладних та не вказано будь-яких ознак юридичної дефектності первинних документів, податкових накладних, не наведено інших належних та допустимих доказів того, що формування податкового кредиту не відповідає вимогам діючого законодавства. Надані перевіряючим у ході перевірки первинні документи, оформлені згідно вимог чинного законодавства, підписані особами, які мали на це право, відповідно до законодавства, мають повну юридичну силу.

ПП «Авлекс» вказує, що твердження перевіряючих про не надання відповідальними особами ПП «Авлекс» до перевірки будь - яких документів, що підтверджують перевезення товару є безпідставним та необґрунтованим, оскільки суперечить інформації, наведеній в Акті перевірки № 439. Зокрема, ПП «Авлекс» до перевірки надані товарно-транспортні накладні, які згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, із змінами та доповненнями, єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Щодо посилання перевіряючих на не надання відповідальними особами ПП «Авлекс» до перевірки подорожніх листів вантажного автомобіля (типова форма № 2), то такий документ, як подорожній лист вантажного автомобіля (типова форма № 2) був передбачений Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, як основним документом на перевезення вантажів наряду з товарно-транспортною накладною, але ще в 2011 році змінами, внесеними в наказ та Закони України - подорожній лист вантажного автомобіля (типова форма № 2) не є документом, який законодавство України вимагає складати при здійсненні автотранспортних перевезень. Даний документ є документом виключно для водія транспортного засобу при перевезенні вантажу, складається в одному екземплярі і в подальшому залишається, як первинний документ для бухгалтерського обліку у перевізника. Перелік документів, що контролюючий орган витребовує у ПП «Авлекс» з питання здійснення перевезень (подорожні листи, посвідчення на право керування, поліс страхування тощо) має бути у наявності лише під час здійснення перевезення. Після його завершення, єдиний транспортний документ який може залишатись у замовника перевезення (яким є ПП «Авлекс») - це товарно-транспортна накладна. Даний документ не є обов'язковим для зберігання підприємствами та не має статусу первинного документу, проте платником під час проведення перевірки як додаткові докази були надані усі ТТН, що оформлювались на виконання умов договору між ТОВ «Кінг Груп» та ПП «Авлекс» від 05.04.2016 року №05/04.

Позивач у позові вказує, що підставою для доведення контролюючим органом недостовірності даних податкового обліку платника є доведення факту недостовірності первинних документів, тобто відсутність в дійсності господарських операцій щодо яких вони складені. При цьому в акті перевірки не наведені та необґрунтовані обставини, які можуть свідчити про відсутність факту господарської операції, порушення ПП «Авлекс» діючого законодавства України.

Також ПП «Авлекс» у позовній заяві звертає увагу на те, що позапланова виїзна перевірка ПП «Авлекс» організована ГУ ДФС в Одеській області та проведена згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Право на здійснення документальної позапланової перевірки, як зазначає позивач, виникає у контролюючого органу виключно (можна вважати основною умовою) - якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. На запит Головного управління ДФС в Одеській області, оформлений листом від 06.03.2017 року № 1655/10/15-32-14-02-12 (запит отриманий ПП «Авлекс» 13.03.2017 року), ПП «Авлекс» не порушуючи встановлений термін - 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, листом від 30.03.2017 №28/3-17 (вхідний Головного управління ДФС в Одеській області № 1403/10/15-32 від 05.04.2017) надав відповідні пояснення та копії витребуваних документів (на 45 аркушах). Позивач вважає, що ПП «Авлекс» в повному обсязі виконані вимоги Податкового кодексу України щодо обов'язку та повноти надання пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу. Враховуючи вищезазначене, прийняття ГУ ДФС в Одеській області рішення про проведення документальної позапланової перевірки ПП «Авлекс» саме на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України є неправомірним, зокрема прийнятим у межах наданих повноважень, але не у спосіб передбачений ПКУ. ПП «Авлекс» вважає вищевказаний запит неправомірним, а вимоги, викладені в запиті в наданні копій документів такими, що не відповідають вимогам ст. 85 Податкового кодексу України. Окремі вимоги в наданні копій документів позивач вважає не зрозумілими (не чіткими, конкретними тощо), досить абстрактними.

Враховуючи вищевикладене, позивач у своєму адміністративному позові просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 12.06.2017 року №.

Окрім цього 20.11.2017 року від позивача на адресу суду надійшло пояснення до адміністративного позову, у яких зазначено, що пошук контрагента ТОВ «Кінг Груп» здійснювався у телефонному режимі, тобто директор ТОВ «Кінг Груп» первісно зателефонував за номерами телефонів ПП «Авлекс» та запропонував свої послуги щодо очищення, заварювання та нарізки труб на майбутнє. Після виникнення необхідності, ПП «Авлекс» звернулось за отриманням даних послуг. Підписання договорів та актів виконаних робіт з ТОВ «Кінг Груп» здійснювалось шляхом передачі усіх документів поштою або шляхом кур'єрської доставки. Металеві труби діаметром 1420 мм у кількості 73,65 т. були придбані у ПАТ «Укртрансбудгаз» за договором №01/10 від 01.10.2016 р. (видаткова накладна №14 від 14.11.2016р.). Транспортування здійснювалось силами ТОВ «Кінг Груп» (т/з Вольво НОМЕР_3; ВОЛЬВО НОМЕР_4; МАИ НОМЕР_5; РЕНО НОМЕР_6; МАН НОМЕР_7; МАЗ НОМЕР_8, водії - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12). На постачання труб діаметром 1420 мм б/в у кількості 2,784 т був укладений договір №15-11/16 від 15.11.2016 року та труби були поставлені за видатковою накладною №21/11 від 21.11.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просив такий задовольнити.

Від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов (а.с.126-128), у яких, з посиланням на обставини, встановлені актом перевірки від 22.05.2017 року №439/15-32-14-07/35929831, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у запереченні на адміністративний позов.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство «Авлекс» (код за ) зареєстроване як юридична особа у виконавчому комітеті Одеської міської ради 21.05.2008 року та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. 23.05.2008 року взято на податковий облік в органах державної податкової служби за № 54959 та перебуває на обліку в державній податковій інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (пп. 20.1.4 ст. 20 ПК України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Листом від 06.03.2017 року №1655/10/15-35-14-02-12 «Щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень» (а.с.138-139) Головне управління ДФС в Одеській області просило ПП «Авлекс» надати інформацію (пояснення) та її документальне підтвердження (завірені належним чином копії документів), які стосуються господарських відносин (чистка, нарізка, заварка труб 1020 мм.), виду, обсягу і якості операцій та рахунків (їх відображення в обліку і звітності) із ТОВ «КІНГ ГРУП» у листопаді 2016 року, в частині реалізації робіт (послуг) та їх придбання, а саме: податкові накладні; реєстри отриманих та виданих податкових накладних; «приходні» та видаткові накладні чи акти виконаних робіт, довіреності, ТТН; платіжні доручення; договори, угоди, контракти з контрагентами; регістри бухгалтерського обліку по рахунках 631 «Розрахунки з вітчизняним постачальником», 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками», 311 «Розрахунковий рахунок», 301 «Каса в національній валюті», 703 «Дохід від реалізації робіт та послуг», 40 «Статутний капітал», 903 «Собівартість реалізованих робіт та послуг», 92 «Адміністративні витрати», 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», 37 «Розрахунки з іншими дебіторами», 10 «Основні засоби», 15 «Капітальні інвестиції», банківські виписки; журнали-ордера, картки рахунків, оборотно-сальдові відомості; відомості щодо офісних, складських приміщень, виробничих потужностей (власні чи умови оренди); надати відомості щодо транспортування товару та вантажні роботи; документи, підтверджуючі придбання та реалізацію товарів (робіт, послуг); інші підтверджуючі документи. А також наступну інформацію: дата і номер реєстрації підприємства в Держадміністрації, ідентифікаційний номер, податкова та фактична адреса, номер телефону, П.І.Б. директора та головного бухгалтера, номер та дата наказу про прийняття на посаду, ідентифікаційні коди, номер розрахункових та валютних рахунків в установах банків, дата та номер довідки про реєстрацію підприємства як платника податку на додану вартість, індивідуальний номер платника податку.

У відповідь на вказаний лист ПП «Авлекс» надало ГУ ДФС в Одеській області пояснення та копії документів на 41 арк. (а.с.140).

Судом встановлено, що на підставі направлення від 28.04.2017 року №1582/14-07 та №1583/14-07 (а.с.130-131) виданих ГУ ДФС в Одеській області головними державними ревізорами-інспекторами відділу позапланових перевірок ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Поповою Тетяною Володимирівною та Посадковською Людмилою Володимирівною на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4, п. 78.1, ст. 78 Податкового кодексу України та згідно з наказом ГУ ДФС в Одеській області від 27.04.2017 року № 1231 проведена документальна позапланова виїзна перевірка приватного підприємства «Авлекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з платником податків ТОВ «Кінг Груп» за період листопад 2016 року.

22 травня 2017 року за результатами перевірки відповідачем складено акт №439/15-32-14-07/35929831 (а.с.42-57), яким встановлено порушення ТОВ «Кінг Груп» п. 198.1, п.198.2, п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 59629 грн., в т.ч. листопад 2016 року на - 59629 грн.

Як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, не погодившись з висновками акту перевірки податкового органу, 06.06.2017 року позивач подав до ГУ ДФС в Одеській області заперечення на акт перевірки від 22.05.2017 року №439/15-32-14-07/35929831, які залишені ГУ ДФС в Одеській області без розгляду у зв'язку із пропуском строку їх подання.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.06.2017 року № , яким позивачу за порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 74536,00 грн., з яких: 59629,00 грн. - за податковим зобов'язанням, 14907,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.58).

Не погодившись з прийнятим ГУ ДФС в Одеській області податковим повідомленням-рішенням № від 12.06.2017 року позивач, в порядку, визначеному ст. 56 Податкового кодексу України, оскаржив його до ДФС України, подавши відповідну скаргу від 26.06.2017 року (а.с.59-74).

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 16.08.2017 року №18014/6/99-99-11-01-01-25 (а.с.75-77), податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області № від 12.06.2017 року залишено без змін, а вищевказана скарга без задоволення.

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області в судовому порядку, звернувшись із вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступного.

Спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на висновках податкового органу про порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3. ст.198 ПК України, в результаті чого встановлено: заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 59629,00 грн. у т.ч. листопад 2016 року на 59629,00 грн.

Вказані висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані тим, що під час проведення перевірки головним державним ревізором-інспектором встановлено, що ПП «Авлекс» (Замовник) укладено з ТОВ «Кінг Груп» (код за ) (Виконавець) договір на здійснення послуг чистці труб, що були у вживанні від 25.05.2016 року №25/05. Але в даному договорі не зазначено та додаткових документів до перевірки не надано щодо уточнення питань про: документи, що підтверджують вантажно-розвантажувальні роботи при транспортуванні труб автомобільних транспортом на складські приміщення; місце навантаження (передачі) товару (склад-покупця, склад продавця, адреса, тощо); місце проведення робіт по чистці, зварці та нарізці труб; не зазначено хто відповідальний за спосіб доставки до місць передачі товарів покупцю, та за вантажно-розвантажувальні роботи. ПП «Авлекс» (Замовник) укладено з ТОВ «Кінг Груп» (код за ) договір на здійснення послуг автомобільним транспортом від 05.04.2016 року №05/04. ПП «Авлекс» (Замовник) укладено з ТОВ «Кінг Груп» (код за ) договір на здійснення послуг автомобільним транспортом від 05.04.2016 року №25/05. ПП «Авлекс» (Покупець) укладено з ТОВ «Кінг Груп» (код за ) (Продавець) договір купівлі - продажу від 15.11.2016 №15-11/16. Відповідно до умов договору від 25.05.2016 року №25/05, від 05.04.2016 року №05/04, від 15.11.2016 року №15-11/16, TOB «Кінг Груп» (код за ) у листопаді 2016 року виписано на адресу ПП «Авлекс» наступні податкові накладні, акти виконаних робіт та видаткові накладні на загальну суму ПДВ 59629,00 грн.: акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №23/11 від 23.11.2016 року, видаткова накладна №21111 від 21.11.2016 року, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №21/11 від 21.11.2016 року. Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту. На початок періоду, що перевіряється, кредиторська заборгованість за отримані послуги відсутня. На кінець періоду, що перевірявся, кредиторська заборгованість за отримані послуги та товар складала - 357773,98 грн. До перевірки надані договори відступлення права вимоги, а саме: договір відступлення права вимоги від 28.12.2016 року №28/12 складений між ТОВ «Кінг Груп» (Первісний Кредитор), в особі директора ОСОБА_4, ТОВ «Пауер Буд» (Новий Кредитор), в особі директора Шелевей С.В., та ПП «Авлекс» (Боржник). ПП «Авлекс» 28.12.2016 року кредиторську заборгованість на суму 250000,0 грн. було переведено на ТОВ «Пауер Буд», платіжне доручення від 28.12.2016 року №228 на суму 250000,0 грн.; договір відступлення права вимоги від 06.02.2017 року №06/02/2 складений між TОB «Кінг Груп» (Первісний Кредитор), в особі директора ОСОБА_4, ТОВ «Гермес Агро» (Новий Кредитор), в особі директора ОСОБА_5, та ПП «Авлекс» (Боржник). ПП «Авлекс» 06.02.2017 кредиторську заборгованість на суму 107773,98 грн. було переведено на ТОВ «Гермес Агро» у сумі 107773,98 грн. у складі платіжного доручення від 06.02.2017 року №11 на суму 250000,0 грн. Станом на 06.02.2017 року кредиторська заборгованість ПП «Авлекс» перед ТОВ «Кінг Груп» відсутня.

В акті №439/15-32-14-07/35929831 від 22.05.2017 року зазначено, що здійсненим аналізом договорів відступлення права вимоги №28/12 від 28.12.2016 року (ТОВ Пауер Буд») та №06/02/2 від 06.02.2017 року (ТОВ «Гермес Агро») встановлено, що згідно п.1 зазначених договорів ТОВ «Авлекс» здійснює відступлення права вимоги по договору №25/05 від 25 травня 2016 року, укладеного із ТОВ «Кінг Груп», в той час як кредиторська заборгованість на загальну суму 357774,00 грн. виникла за договорами від 05.04.2016 року №05/04 (організація перевезень) на суму 72000,00 грн., від 15.11.2016 року №15-11/16 (придбання труби) на суму 13363,20 грн., та від 25.05.2016 року №25/05 (чистка, зварка, нарізка труб) на суму 272410,80 грн., тобто здійснено відступлення права вимоги на більшу суму ніж кредиторська заборгованість за договором чистки труб, що були у використанні. На виконання вимог договору на здійснення послуг автомобільним транспортом від 05.04.2016 року №05/04 до перевірки надано наступні товарно-транспортні накладні, в яких визначено: автомобільний перевізник - ТОВ «Кінг Груп»; замовник - ПП «Авлекс»; вантажовідправник - ПП «Авлекс»; вантажоодержувач - «М.В.Карго» Одеська обл. Комінтернівський р-н с.Візирка; пункт навантаження - с.Дибинці Богуславського р-ну Київської обл.; пункт розвантаження - с.Візирка Комінтернівського р-ну Одеської обл. За умовами договору не зазначено про місце знаходження складу або інших місць перебування/передачі товарів (труби 1420 мм) у с.Визірка Комінтернівського р-ну Одеської обл. До перевірки надані товарно-транспортні накладні, але у відомостях про вантаж не відображено інформацію щодо вантажно-розвантажувальних операцій при транспортуванні труб автомобільним транспортом на складські приміщення. Не наведено час прибуття автомобіля для завантаження, який встановлюється у пункті вантаження з моменту проставляння в товарно-транспортній накладній відмітки про фактичний час прибуття автомобіля для завантаження, а час прибуття автомобіля для розвантаження - з моменту пред'явлення водієм товарно-транспортної накладної в пункті розвантаження. До перевірки не надано подорожні листи вантажного автомобіля (типова форма №2) або будь-які документи, що підтверджують перевезення товару. Таким чином, відповідно до оформлених документів на перевезення, не можливо встановити точну адресу місця, звідки було доставлено товар у с.Визірка Комінтернівського р-ну Одеської обл. та не з'ясовано чому місцем складання акту прийому-передачі виконаних послуг є м.Одеса та неможливо встановити, яким чином здійснювалось здавання вантажу - подання вантажоодержувачу перевізником вантажу, згідно з товарно-транспортним документом, з наступним розвантаженням і оформленням документів про його передачу вантажоодержувачу.

У Акті також зазначено, що згідно «Реєстру облікових карток суб'єктів фіктивного підприємництва» 20.02.2017 року за № 930/8/26-53-21-03 заст.нач. ОУ ДПІ у Дніпровському р-ні ГУ ДФС у м.Києві Коваленко В.В. внесена інформація по ТОВ «КІНГ ГРУП» (код за ДТП в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві), що згідно протоколу допиту ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1), яка є засновником, директором та бухгалтером ТОВ «Кінг Груп», з'ясовано, що дане підприємство зареєстровано без її відома, згоди та без мети зайняття фінансово-господарської діяльності. Тобто встановлено, що ТОВ «Кінг Груп» (код за ) зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників. Дата встановлення ознаки: 17.02.2017 року. Згідно даним АІС «Податковий блок» ТОВ «Кінг Груп» (код за ) взято на податковий облік ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві 21.09.2015 року. ТОВ «Кінг Груп» зареєстровано податкові накладні на адресу ПП «Авлекс» 21.11.2016 року та 23.11.2016 року, та складені акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) 21.11.2016 року №21/11 та 23.11.2016 року №23/11, тобто перша подія відбулася 21.11.2016 року та 23.11.2016 року. ТОВ «Бекеш» в ЄРПН зареєстровано податкові накладні на адресу ТОВ «Кінг Груп» лише 30.11.2016 року, тобто ТОВ «Бекеш» не міг виконувати послуги чистки, нарізки, зварки труб 1420 мм та організовувати послуги перевезення, які в подальшому ТОВ «Кінг Груп» нібито реалізовував ПП «Авлекс», у зв'язку із існуванням різниці у часі складання первинних документів. Таким чином, ТОВ "Кінг Груп" повинен був самостійно виконувати дані види робіт, але, в ході проведення аналізу податкової звітності відсутня будь-яка інформація про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, наявності трудових ресурсів, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Окрім того, в акті зазначено, що згідно даним АІС «Податковий блок» ТОВ «Бекеш» (код за ) взято на податковий облік ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві 16.10.2015 року. Згідно бази даних АІС «Податковий блок» «Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» ТОВ «Бекеш» сформовано податковий кредит за рахунок постачальника ТОВ «РІАЛ ГРУП І КО» (код за ), яким подано декларацію з податку на додану вартість за листопад 2016 року з показниками, які свідчать про відсутність господарської діяльності, в той час як в ЄРПН податкові накладні на постачання послуг та товарів на адресу ТОВ «Бекеш» зареєстровано, у зв'язку із чим існують розбіжності. Враховуючи зазначене, неможливо підтвердити факт отримання товару (труб 1420 мм) та послуг по чистці, нарізці, заварці та організації автомобільних перевезень від ТОВ «Кінг Груп». На підприємстві ПП «Авлекс» відсутні належним чином складені документи та наявні ті, які складені формально. ТОВ «Кінг Груп» не могло реалізовувати даний вид товару та надавати послуги, у зв'язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського та виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо, що в свою чергу підтверджується дефектністю первинних документів, наданих до перевірки та наведених вище. Вищевикладене свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку.

Суд не погоджується з вказаними висновками акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ТОВ «Авлекс», як вже зазначалось вище, видами діяльності позивача за КВЕД є: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

В межах здійснення своєї господарської діяльності позивачем - ПП «Авлекс» () (Замовник) 05 квітня 2016 року укладено договір з ТОВ «КІНГ ГРУП» () (Виконавець) про надання послуг автомобільним транспортом №05/04 (а.с.80-81), предметом якого є визначення порядку взаємовідносин, які виникають при плануванні здійснення перевезення вантажів по території України (пп.1.1.); замовник замовляє, а виконавець здійснює перевезення вантажу (пп.1.2.); замовник в електронному вигляді чи у телефонному режимі не пізніше ніж за одну добу повідомляє виконавця про місце завантаження та вивантаження, а також спосіб завантаження (п.2.1), а виконавець на основі вимог замовника виділяє транспортні засоби для перевезення вантажів в залежності від об'єму та характеру перевезень, при необхідності може залучати третіх осіб (п.3.1). Вказаний договір укладений строком до 31 грудня 2016 року.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до суду засвідчені копії: акту №23/11 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23 листопада 2016 року (а.с.84), податкової накладної №23111 від 23.11.2016 року на організацію автотранспортних перевезень на загальну суму коштів, що підлягають сплаті 72000,00 грн. в тому числі ПДВ 12000,00 грн. (а.с.95) а також товарно-транспортні накладні №10/11-1, №10/11-2, №10/11-3 від 10 листопада 2016 року, №11/11-1, №11/11-2 №11/11-3 від 11 листопада 2016 року (а.с.168-173).

25 травня 2016 року ТОВ «КІНГ ГРУП» () (Виконавець) та ПП «Авлекс» () (Замовник) уклали договір про надання послуг чистки труб, які були у використанні №25/05 (а.с.78-79), предметом якого є визначення порядку взаємовідносин, які виникають при очистці труб від бітумної ізоляції шляхом піскоструя, зварювання дефектів труб які були у використанні, з наступною нарізкою труб.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до суду засвідчені копії: рахунку-фактури від 12 листопада 2016 року, акт №21/11 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21 листопада 2016 року (а.с.82-83), накладної №21112 від 21.11.2017 року на чистку, нарізку, зварку труб 1420 мм. на загальну суму коштів, що підлягають сплаті 272410,78 грн. в тому числі ПДВ 45401,80 грн. (а.с.94).

01 жовтня 2016 року між ПАТ «Укрбудтрансгаз» (постачальник) та ПП «Авлекс» (покупець) уклали договір №01/10, предметом якого є те, що постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність покупця товар, а покупець - приймати товар та оплачувати постачальнику його вартість в порядку та в строки, передбачені цим договором. Асортимент, кількість, ціна за одиницю, загальна сума, місце та строк поставки товару вказується в узгоджених сторонами специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору (пп.1.1.-1.2.). Згідно специфікації №1 до договору №01/10 від 01.10.2016 року, вартість товару труби сталевої 1420х15,7, б/в. вагою 73,650 тон становить 353520,00 грн. в тому числі ПДВ 58920,00 грн. (а.с.159-163).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до суду засвідчені копії: виписки по особовому рахунку №1807 за 09.02.2017 року (а.с.91), податкової накладної №14 від 14 листопада 2016 року та виписки по особовому рахунку №1807 за 20.10.2016 року (а.с.164-165).

15 листопада 2016 року ТОВ «КІНГ ГРУП» () (Виконавець) та ПП «Авлекс» () (Замовник) уклали договір купівлі-продажу №15-11/16 (а.с.155-157), предметом якого є те, що продавець зобов'язується поставити покупцю в порядку та у строки, встановлені даним договором металопрокат (далі товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар по ціні, в порядку та у строки, передбачені даним договором (п.1.1.); найменування товару - труба металічна, яка була у використанні, діаметром 1420 мм. (п.1.2.); право власності покупця на товар виникає з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі товару чи розхідної накладної (п.1.3.).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до суду засвідчені копії: накладної №21111 від 21 листопада 2016 року на трубу 1240 мм. вагою 2,784 тони загальною вартістю 13363,20 грн. в тому числі ПДВ 2227,20 грн., податкової накладної №21111 від 21.11.2016 року на трубу 1420 мм., на загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням ПДВ 13393,20 грн. (а.с.92-93).

Як стверджує позивач та не спростовано відповідачем транспортування металевих труб діаметром 1420 мм у кількості 73,65 т., які придбані у ПАТ «Укртрансбудгаз» за договором №01/10 від 01.10.2016 р. (видаткова накладна №14 від 14.11.2016р.). здійснювалось силами ТОВ «Кінг Груп» (т/з Вольво НОМЕР_3; ВОЛЬВО НОМЕР_4; МАИ НОМЕР_5; РЕНО НОМЕР_6; МАН НОМЕР_7; МАЗ НОМЕР_8, водії - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12), а на постачання труб діаметром 1420 мм б/в у кількості 2,784 т був укладений договір №15-11/16 від 15.11.2016 року та труби були поставлені за видатковою накладною №21/11 від 21.11.2016 року.

28 грудня 2016 року ТОВ «КІНГ ГРУП» (Первісний кредитор) та ТОВ «ПАУЕР БУД» (новий кредитор) уклали договір відступлення права вимоги №28/12 (а.с.85), згідно умов якого новий кредитор стає кредитором боржника за договором чистки труб, що були у використанні №25/05 від 25 травня 2016 року між первісним кредитором та ПП «Авлекс» (далі боржник) на суму 250000,00 грн.

Податкові накладні від ТОВ «КІНГ ГРУП» зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджено квитанціями № 1, що не заперечується сторонами.

Суми податку на додану вартість за вищевказаними податковими накладними включено до податкового кредиту у відповідному періоді.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства, тобто в законі, а не у акті перевірки податкової інспекції, визначаються підстави для визнання будь-якого правочину нікчемним. В іншому випадку правочин недійсним повинен визнаватися у судовому порядку.

Приписами ст. 228 ЦК України передбачено умови нікчемності правочину. Зокрема, цією статтею встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Судом встановлено, що договори укладені між ПП «Авлекс» та ТОВ «КІНГ ГРУП» в судовому порядку недійсними не визнавались.

Укладені між ПП «Авлекс» та контрагентом ТОВ «КІНГ ГРУП» договори у повній мірі відповідають вимогам ст. 203 ЦК України, ст. 180 ГК України щодо їх змісту, жодне положення зазначених договорів не суперечить інтересам держави та суспільства, не порушує будь-чиїх прав, а отже є дійсними у відповідності до приписів чинного законодавства, оскільки відсутні судові рішення про визнання їх недійсними.

Як вже зазначалось, суми податку на додану вартість за вище визначеними податковими накладними від ТОВ «КІНГ ГРУП» включено ПП «Авлекс» до податкового кредиту, відображеного у реєстрі отриманих податкових накладних, який відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість у листопаді 2016 року (а.с.99 зворот), про що зазначено в акті перевірки.

Суд зазначає, що правові відносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а також, віднесення сплачених платниками сум до витрат підприємств з 01.01.2011 року регулюються Податковим кодексом України, веденням бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено поняття первинного документу, це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Вимоги до первинного та зведеного документу визначені в ч.2 ст. 9 цього ж Закону. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як, зокрема, зазначено колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 31.03.2015 по справі №21-15а15: «… для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської діяльності, визначальною ознакою якої є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. За відсутності ж факту придбання товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатись до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів …».

Аналогічний висновок зроблено колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14.03.2017 по справі №21-1513а16: «… господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. (…) Потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового грошового зобов'язання на підставі таких операцій …».

Крім того, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14.03.2017 по справі №21-2239а16 дійшла до такого висновку: «… недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди …».

Як зазначено колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 06.12.2016 по справі №21-1440а16: «… Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. (…) недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди …».

Порядок формування податкового кредиту визначений в ст. 198 ПК України.

Відповідно до п.п.198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів та послуг (пп. а п. 198.1 ст. 198). Пунктом 198.2 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, як вбачається з викладеного, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит відповідно до Податкового кодексу України для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду та відповідно п. 14.1.202 зазначеної статті продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Згідно з п.п.14.1.203 п.14.1 ст.14 ПК України, продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об'єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг).

Як вже встановлено судом, позивачем на підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за перевіряємий період по взаємовідносинам з контрагентом: ТОВ «КІНГ ГРУП», надані договори з іншими контрагентами, податкові накладні, акти надання послуг, платіжні доручення виписки по рахунку та інші супутні бухгалтерські та первинні документи, які досліджені судом.

Водночас, суд зазначає, що нормами Податкового кодексу України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Надані до суду первинні документи (податкові накладні, акти надання послуг) по взаємовідносинам позивача з ТОВ «КІНГ ГРУП» щодо надання послуг чистки труб, які були у використанні, надання послуг автомобільним транспортом та щодо купівлі-продажу, в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. Докази того, що ці первинні документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні. Віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ відповідає вимогам податкового законодавства.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи підтверджено належними доказами фактичність отримання послуг від контрагента-постачальника ТОВ «КІНГ ГРУП», та їх подальше використання у власній господарській діяльності.

При розгляді справи судом встановлено, що і позивач, і його контрагент на час укладання спірних правочинів, були зареєстровані як платники податку на додану вартість. Вказана обставина також не заперечується відповідачем.

Враховуючи зазначене суд вважає, що факт реєстрації ТОВ «КІНГ ГРУП» на дату оформлення податкових накладних органами державної податкової служби у встановленому законодавством порядку в якості платників ПДВ та знаходження їх в ЄДР підтверджують доводи позивача щодо відсутності у нього на момент укладення договорів та їх виконання відомостей, які могли б вказувати на будь-які порушення законодавства з боку контрагентів, а він сам діяв у відповідності до вимог податкового законодавства.

Проте, незважаючи на наявність всіх первинних документів у позивача щодо здійснення зазначених вище господарський операцій з надання послуг контрагентами, перевіряючі в акті перевірки зазначають, що з наданих документів не можливо встановити реальність господарської операції.

Висновки перевіряючих щодо порушень з боку контрагента ПП «Авлекс» не можуть бути обґрунтованими та належними доказами щодо порушення саме позивачем приписів податкового законодавства та слугувати підставою для відповідальності платника податків - позивача, оскільки відсутність у відповідача інформації та звітів щодо основних засобів та наявних працюючих у контрагентів ПП «Авлекс» не ставиться законодавчо у залежність при формуванні податкового кредиту позивачем та не свідчить про нереальність господарських операцій.

Підпунктом 2 пункту 4 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745, визначено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів; у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії (його законного представника), та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки; у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки, а факт відсутності або порушення правильності ведення податкового та/або бухгалтерського обліку фіксується в описовій частині акта документальної перевірки;

Незважаючи на наявність первинних документів та їх дослідження під час перевірки перевіряючими зроблений висновок про порушення позивачем норм податкового законодавства та завищення податкового кредиту. В акті відсутній взаємозв'язок щодо зазначення які саме порушення податкового законодавства допущені позивачем з посиланням як на доказ на відповідні первинні документи, які підтверджують ці порушення, що не відповідає вимогам Порядку № 727.

Жодного належного доказу того, що договори були укладені без мети їх здійснення перевіряючими не зазначено в акті перевірки, а також не зазначено представником ДПІ як суб'єктом владних повноважень, який відповідно до ст.71 КАС України повинен довести правомірність своїх рішень в запереченнях на позов.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.244-2 КАС України щодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, прийнятого за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, та, зокрема, постанову Верховного Суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 за позовом закритого акціонерного товариства "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, в якому зазначено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Аналогічного вищевказаному висновку, Верховний суд України дійшов у постановах від 09.09.2008р. у справі №21-500во08 та від 01.06.2010 року у справі №21-573во10 та від 31.01.2011 року.

Разом з цим, при розгляді справи суд також враховує і практику Європейського суду з прав людини, рішення якого, згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також враховуючи приписи ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", є джерелом права та є обов'язковим для виконання Україною.

Так, Європейський суд з прав людини (п'ята секція) у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (заява №3991/03) у справі "Булвес" АД проти Болгарії зазначив наступне: "Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються, до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Також, суд зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальник був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями та їх постачальниками, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі № 1112/11/13-10 від 20 липня 2010 року "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" зазначив, що для встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість встановленню та перевірці, зокрема підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

При цьому, в листі "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року Вищий адміністративний суд України зазначив, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Стосовно посилань відповідача на недоліки та часткову відсутність документів та підтвердження транспортування товарів суд зазначає, що відсутність та/або дефективність документів на транспортне перевезення обумовленого договорами товару не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних та подорожніх листів є лише дотриманням чи порушенням тільки правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства. Відтак, відсутність товарно-транспортних накладних та/чи подорожніх листів не є самодостатнім аргументом, що свідчить про фіктивність операції чи просто порушення податкового законодавства.

Суд наголошує, що наявність документів, які підтверджують фактичне отримання товару та його використання у власній господарській діяльності є підставою для висновку про реальність здійснення господарської операції.

Висновки податкового органу про нереальність господарських операцій через відсутність товарно-транспортних накладних спростовуються наданими позивачем податковими та видатковими накладними, розрахунками-фактурами.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про підтвердження фактичного здійснення позивачем господарських операції з контрагентами-постачальниками ТОВ «КІНГ ГРУП», а також про добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті.

Враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства України, оскільки факти, які встановлені в акті перевірки не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПП «Авлекс» є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст. 71 КАС України).

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкту владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства "Авлекс"- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 12.06.2017 року.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 11.12.2017 року.

Суддя Вовченко O.A.

.