Справа № 450/839/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10728/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулид Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Фентісової М.В.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2017 року у справі № 450/839/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова третя особа Відділ освіти Пустомитівської РДА Львівської області про визнання дій незаконними та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправними та незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області щодо відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п. 7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області забезпечити виплату йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п. 7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що пропрацювавши понад 30 років в загальноосвітньому навчальному закладі на педагогічних посадах, має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак отримав відмову з якою категорично не погоджується.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.05.2017 адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Галицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п.7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 протиправними і незаконними.

Зобов'язано Галицьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Львова виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п.7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. Основним документом, який підтверджує стаж роботи, котрий дає право на пенсію за вислугою років та на виплату грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є трудова книжка. Згідно трудової книжки позивача він з 01.11.1980 на підставі наказу № 794 від 04.11.1980 призначений на посаду техніка по обслуговуванню ТНЗ та вчителем. Визначити основне місце праці згідно трудової книжки немає можливості. Зустрічною перевіркою документів проведеною у відділі освіти Пустомитівської РДА також не визначено основне місце праці ОСОБА_2 На підставі наведеного вважають, що позивача відсутній необхідний трудовий стаж - 35 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, та відсутнє право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та його представник заперечили щодо задоволення та надали пояснення. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач перебуває на обліку в Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова та отримує пенсію за віком

17.02.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просить надати пояснення чому йому не нараховано і не виплачено грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак листом від 02.03.2017 за № 1953/02-15 у задоволенні заяви відповідачем було відмовлено.

Відмова була мотивована тим, що згідно його трудової книжки він з 01.11.1980 призначений на посаду техніка по обслуговуванню ТЗН та вчителем. Визначити основне місце праці згідно трудової книжки не являється можливим, а особи які працюють за сумісництвом чи суміщенням на посадах, передбачених у «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, не користуються вказаними у ньому пільгами. У зв'язку із зазначеним, у нього відсутній страховий стаж - 35 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відсутнє право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що стаж педагогічної роботи а саме з 01.09.1981 згідно наказу № 727 від 15.10.1981 по час призначення пенсії 02.11.2016 року, що становить 35 років 2 місяці не оспорюється відповідачем і є достатнім для призначення і виплати грошової у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п. 7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У відповідності до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» - ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. (Розділ XV доповнено пунктом 7-1 згідно із Законом № 3668-VI від 08.07.2011).

Постановою КМУ від 23.11.2011 № 1191 затверджено порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно до п. 2 вказаного порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Відповідно до п. 5 вказаного порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Відповідно до п. 6 вказаного порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Відповідно до п. 7 вказаного порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, до таких посад віднесено, зокрема, посади учителів загальноосвітніх навчальних закладів; вихователів, вихователів-методистів дошкільних навчальних закладів всіх типів; керівників гуртків секцій, студій та інших форм гурткової роботи вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладів; художніх керівників, керівників гуртків секцій, студій та інших форм гурткової роботи позашкільних навчальних закладів.

Приміткою 3 до вказаного Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Як слідує з матеріалів справи та наданих позивачем на підтвердження свого страхового стажу копій наказів Відділу народної освіти Пустомитівського району Львівської області та трудової книжки встановлено наступне: згідно наказу від 30.09.1980 № 1973 призначений на посаду вчителя фізики Пустомитівського району; згідно наказу № 797 від 04.11.1980 він призначений на посаду техніка по обслуговуванню ТЗН в Щирецьку середню школу та вчителем фізики і математики в Пустомитівську заочну (Сороківський консультпункт) школу з 01.11.1980 ; згідно наказу № 727 від 15.10.1981 переведений з посади вчителя фізики Сороківської восьмирічної школи Пустомитіську заочну школу з 01.09.1981; згідно наказу від 19.02.1987 № 138 вважати ОСОБА_2 на посаді вчителя математики і техніка ТЗН при Щирецькій середній школі з 01.09.1984; згідно наказу 19.02.1987 року № 139 переведений з посади вчителя математики та техніка ТЗН Щирецької середньої школи на посаду директора Ланівської восьмирічної школи з 09.02.1987.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на неможливість встановлення основного місця праці згідно наказу № 797 від 04.11.1980, на підставі якого позмвач призначений на посаду техніка по обслуговуванню ТЗН в Щирецьку середню школу та вчителем фізики і математики в Пустомитівську заочну (Сороківський консультпункт) школу з 01.11.1980, на основі якого він працював до видання іншого наказу № 727 від 15.10.1981 про його переведення з посади вчителя фізики Сороківської ВШ у Пустомитіську СЗШ з 01.09.1981 є необґрунтованим та безпідставним, оскільки його стаж з 01.09.1981 року по 01.11.2016 року (досягнення шістдесяти років) становить 35 років 2 місяці.

Вказаний стаж педагогічної роботи а саме з 01.09.1981 згідно наказу № 727 від 15.10.1981 по час призначення пенсії 02.11.2016, що становить 35 років 2 місяці не оспорюється відповідачем і є достатнім для призначення і виплати грошової у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п. 7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011.

Як вбачається з заперечення на позовну заяву та апеляційної скарги підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є неможливість визначення основного місце праці, оскільки вважають, що з 01.11.1980 на підставі наказу № 794 від 04.11.1980 позивача призначено на посаду техніка по обслуговуванню ТНЗ та вчителем, а тому вказана робота виконувалась по сумісництву.

Щодо вказаного, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що сумісництво - це виконання, крім основної роботи, у вільний від неї час й іншої роботи на умовах трудового договору в того самого чи іншого роботодавця.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Абзацом 2 пункту 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 №7 8, передбачено зарахування певних періодів роботи до педагогічного стажу, зокрема, працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0, 25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначені нормативно-правові акти та Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 не містять застереження щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи, таке право надається і гарантується особі за виконання особливого роду трудової діяльності, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову шляхом визнання дій відповідача протиправними і незаконними щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п.7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 та зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п.7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова залишити без задоволення, а постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2017 року у справі № 450/839/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2017 року