Справа № 810/2889/17
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року №810/2889/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бориспільського відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Київської області про визнання протиправними та скасування рішення та податкової вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Г.) з позовом до Бориспільського відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Київської області (далі відповідач, ОДПІ), в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03.10.2017, просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 22.08.2016 №000070/10-04-12/НОМЕР_1 (далі - оспорюване рішення) та податкову вимогу від 18.10.2016 №6240-17 (далі - оспорювана вимога).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОДПІ було прийнято оспорюване рішення у зв'язку з тим, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не було подано до контролюючого органу звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі за формою №1-РА та звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі за формою №1-РТ. Вказане рішення стало підставою для формування ОДПІ оспорюваної вимоги.

Проте, на думку позивача, оспорюване рішення є незаконним, оскільки прийнято не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень та за відсутністю відповідних повноважень ОДПІ на його прийняття.

Позивач зазначає, що структурний підрозділ контролюючого органу (у даному випадку Бориспільське відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) наділений повноваженнями лише на складання та роздрукування податкового повідомлення-рішення, після чого повинен передати його на підпис керівнику або заступнику керівника контролюючого органу (у даному випадку Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області). Водночас, вищезазначене рішення складено та підписано заступником начальника начальником структурного підрозділу контролюючого органу.

Також позивач посилається на рішення Державної регуляторної служби від 04.07.2016 №8 "Про необхідність усунення Міністерством фінансів України порушень принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Окрім цього, позивач зазначив, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20.12.2016 №1791-VIII (далі Закон №1791-VIII) скасовано відповідальність за неподання звітів про обсяги придбання та реалізації алкогольних та тютюнових виробів у роздрібній мережі за формами №1-РА та №1-РТ, а отже вважає, що до нього не може бути застосована відповідальність, зазначена в оспорюваному рішенні.

Відповідач позову не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що рішення про застосування до позивача фінансових санкцій та вимога сформована на підставі даного рішення є правомірними, підстави для їх скасування відсутні, оскільки позивач не подав до податкового органу звіти щодо обсягів придбання та реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв. Вважає, що Закон №1791-VIII не має зворотної сили, а отже, його дія не може поширюватися на спірні правовідносини.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 вирішено розгляд даної адміністративної справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.08.2013 за адресою місця проживання: 08330, АДРЕСА_1, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.08.2013 (том 1, а.с. 11).

У серпні 2016 року посадовою особою ОДПІ було проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 стосовно своєчасності подання форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів за червень 2016 року, за результатами складено акт перевірки від 08.08.2016 №57/10-04-15-50 (далі акт перевірки) (том 1, а.с. 42).

Перевіркою встановлено, що позивач порушив вимоги пунктів 5 та 6 Порядку заповнення форм звітів №1-РА (звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі) та №1-РТ (звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 №49, а саме не подано до контролюючого органу звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі за червень 2016 року (форма №1-РА) та звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі за червень 2016 року (форма №1-РТ).

Не погоджуючись з актом перевірки, позивач подав заперечення відповідачу, за результатам розгляду яких ОДПІ листом від 19.08.2016 №57/10-04-15-50 залишено висновки акта без змін (том 1, а.с. 18).

На підставі висновків акта перевірки та на підставі абзацу 18 частини другої статті 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", відповідач прийняв рішення від 22.08.2016 №000070/10-04-12/НОМЕР_1, згідно з яким застосував до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн. за неподання звітів про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв і тютюнових виробів (по 17000,00 грн. за кожне правопорушення) (том 1, а.с. 43).

Не погоджуючись з оспорюваним рішенням, позивач оскаржив його до вищестоящих податкових органів в адміністративному порядку. ГУ ДФС у Київській області рішенням від 18.11.2016 №43/14/10-36-10-01-04 скаргу позивача залишено без розгляду. Відповідь за результатом розгляду ДФС України скарги матеріали справи не містять (том 1, а.с. 19-24).

У зв'язку з несплатою позивачем грошових зобов'язань, ОДПІ винесено податкову вимогу форми "Ф" від 18.10.2016 №6240-17 на загальну суму 34000,00 грн. (том 1, а.с. 44), яка надіслана позивачу поштою.

Позивач, не погоджуючись із оспорюваним рішенням та оспорюваною вимогою, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаному рішенню, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини тринадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Приписами статті 1 Закону №481/95-ВР встановлено, що алкогольні напої це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка обємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка обємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з цією ж статтею, ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №481/95-ВР, суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Державна фіскальна служба України, в силу положень підпункту 22 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 (далі Положення), здійснює ліцензування діяльності субєктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Суд встановив, що позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (серія АА №000040), термін дії з 01.11.2015 по 31.10.2016 та ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (серія АА №000039), термін дії з 01.11.2015 по 31.10.2016, отже, згідно з вищевказаною частиною 3 статті 16 Закону №481/95-ВР на нього покладено обов'язок подавати до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом (Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 №49).

Наказом Міністерства фінансів України "Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення" від 11.02.2016 №49 зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.03.2016 за №340/28470 (далі - Порядок №49) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затверджено, зокрема, форму звіту №1-РА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі", Порядок заповнення форми звіту №1-РА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі", форму звіту №1-РТ "Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі", Порядок заповнення форми звіту №1-РТ "Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі". Вказаний наказ набрав чинності 22.04.2016.

Пунктом 1 розділу 1 Порядку заповнення форми звіту №1-РТ встановлено, що звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі (далі - Звіт) подають суб'єкти господарювання, які одержали ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Відповідно до пункту 2 Порядку заповнення форми звіту №1-РТ, звіт в електронній формі подається засобами електронного зв'язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Згідно з пунктом 6 Порядку заповнення форми звіту №1-РТ, звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органу ДФС за місцем реєстрації суб'єкта господарювання.

Пунктом 1 розділу 1 Порядку заповнення форми звіту №1-РА встановлено, що звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі (далі - Звіт) подають субєкти господарювання, які одержали ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Відповідно до пункту 2 Порядку заповнення форми звіту№1-РА, звіт в електронній формі подається засобами електронного звязку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Згідно з пунктом 5 Порядку заповнення форми звіту №1-РА, звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органів ДФС за основним місцем обліку субєкта господарювання.

У свою чергу, як встановив суд та не заперечив позивач, звіти за формами №1-РТ та №1-РА за червень 2016 року останнім до органу ДФС не подавились.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 18 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону №481/95-ВР, рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (із змінами та доповненнями, далі - Порядок №790).

Відповідно до положень пункту 2 Порядку №790, фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 5 Порядку №790 встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, підставою для прийняття контролюючим органом рішення про застосування фінансових санкцій може бути, зокрема, акт, складений за результатами відповідної перевірки, яким встановлено порушення, у даному випадку, частиною третьою статті 16 Закону №481/95-ВР.

При цьому, суд звертає увагу, що приписи статті 17 Закону №481/95-ВР не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом з тим, такі норми містить Порядок №790. Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься у разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Проте, з 1 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання.

Так, відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Зазначене цілком стосується органів ДФС України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як випливає з пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення), нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Приписи статті 17 Закону №481/95-ВР, у розглядуваному контексті, можуть застосовуватися лише у частині, що не суперечить нормам Податкового кодексу України. Тому, форма та порядок направлення відповідних рішень визначаються нормами Податкового кодексу України.

Зазначене стосується також і норм зазначеного раніше Порядку №790. Форма рішення про застосування фінансових санкцій, передбачена цим підзаконним нормативно-правовим актом, не може застосовуватися контролюючими органами у розумінні Податкового кодексу України, оскільки відповідні норми Порядку у цій частині суперечать приписам Податкового кодексу України, який має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню до цих правовідносин з урахуванням Перехідних положень до Кодексу.

Водночас, у разі прийняття цими органами рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке рішення за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню, варто виходити з такого.

Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення, прийняте контролюючим органом, у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

У такому разі, рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Такий підхід є універсальним принципом розгляду податкових спорів, відповідно до якого перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Подібні правила застосовуються не лише щодо спірних рішень контролюючих органів, а також і при здійсненні оцінки належності первинних документів, податкових накладних, документів податкової звітності, що подається платниками податків тощо.

Так, зокрема, така позиція була висловлена Вищим адміністративним судом в Інформаційному листі від 28.03.2014 №375/11/14-14.

Отже, суд зазначає, що прийняття контролюючим органом рішення про застосування фінансових санкцій замість податкового повідомлення-рішення саме по собі не є достатньою підставою для визнання його протиправним та скасування.

Водночас, суд відхиляє твердження позивача, що оскаржуване у даній справі рішення відповідача прийняте неуповноваженим субєктом - заступником начальника - начальником структурного підрозділу контролюючого органу - Бориспільського відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, оскільки позивач перебуває на обліку в цьому органі ДФС, а право на прийняття таких рішень Бориспільким відділенням передбачене в пунктом 2.23.11 Тимчасового положення про Бориспільське відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого Наказом Броварської ОДПІ від 12.07.2016 №344.

У своїй заяві позивач також посилається на рішення Державної регуляторної служби від 04.07.2016 №8 "Про необхідність усунення Міністерством фінансів України порушень принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", яким запропоновано Міністерству фінансів України внести зміни до наказу Міністерства фінансів України від 11.02.2016 №49 "Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення" в частині скасування подання звітності, передбаченої формами звіту №1-РА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі" та №1-РТ "Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі".

Відповідно до вимог статті 28 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 №1160-IV, рішення уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики підлягає виконанню органом виконавчої влади, щодо регуляторного акта якого було прийнято це рішення, у двомісячний строк з дня прийняття такого рішення. Виконання органами виконавчої влади рішень уповноваженого органу передбачає підготовку проекту акта про внесення змін до регуляторного акта, щодо якого було прийнято рішення, або про визнання цього регуляторного акта таким, що втратив чинність. У разі підготовки проекту акта про внесення змін до регуляторного акта, щодо якого було прийнято відповідне рішення, цей проект подається у встановленому цим Законом порядку на погодження до уповноваженого органу не пізніш як за п'ять робочих днів до закінчення строку виконання відповідного рішення уповноваженого органу. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про погодження проекту змін рішення уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики вважається виконаним.

Ураховуючи невиконання Міністерством фінансів України рішення Державної регуляторної служби України у встановлений строк і неоскарження цього рішення відповідним органом виконавчої влади та, виходячи зі змісту повноважень Державної регуляторної служби України, регламентованих частиною сьомою статті 28 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" дія форм звітів №1-РА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі" та №1-РТ "Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі" та порядків їх заповнення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 № 49 "Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення" була тимчасово зупинена з 05 вересня 2016 року.

Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно з актом перевірки, встановлений факт неподання позивачем звітів №1-РТ та №1-РА за червень 2016 року. Приймаючи до уваги, що на момент виконання платником податку свого обов'язку щодо подання звітів вищезазначений наказ зупинений не був, суд вважає дії податкового органу щодо проведення перевірки, складання акта перевірки та винесення оспорюваного рішення про застосування штрафних санкцій правомірними.

Щодо посилання позивача на Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20.12.2016 №1791-VIII (далі - Закон №1791-VIII) скасована відповідальність за неподання звітів про обсяги придбання та реалізації алкогольних та тютюнових виробів у роздрібній мережі за формами №1-РА та №1-РТ, суд зазначає наступне.

Дійсно, Законом №1791-VIII статтю 18 доповнено частиною девятнадцятою такого змісту:

"Штрафи за неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, передбачені абзацом вісімнадцятим частини другої статті 17 цього Закону, не застосовуються до субєктів господарювання, які отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, з дати виникнення зобовязання щодо подання такого звіту".

Пунктом 1 розділу II "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №1791-VIII визначено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року, крім пункту 8 розділу I цього Закону щодо ставок акцизного податку на алкогольні напої, що підлягають маркуванню марками акцизного податку (зміни до підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215), який набирає чинності з першого числа третього місяця з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Проте, враховуючи, що на час виявлення відповідачем спірного порушення та прийняття оскаржуваного рішення, Закон №1791-VIII прийнято не було, то у суду відсутні підстави вважати, що приймаючи це рішення відповідач діяв всупереч вимог чинного на той час законодавства.

Тобто, ураховуючи, що до відповідальності у вигляді накладення штрафу, позивача було притягнуто рішенням, яке було прийнято до скасування такої відповідальності, то суд вважає, що норми статті 58 Конституції України до зазначеного рішення застосуванню не підлягають, оскільки питання накладення штрафу було остаточно вирішене повноважним органом до набрання чинності Законом №1791-VIII.

Аналогічна правова позиція зазначена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №810/628/17.

Щодо посилання позивача, що оспорювана вимога була отримана ним лише 03.08.2017, хоча датована 18.10.2016, суд зазначає, що зазначене вказує на недоліки в роботі контролюючого органу, проте жодним чином не впливає на права позивача, оскільки правові наслідки законодавець повязує саме з моментом вручення такої податкової вимоги, а не з моменти її винесення.

Так, відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.