Справа № П/811/2247/17,
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
УХВАЛА

12 грудня 2017 року Справа № П/811/2247/17,

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Петренко О.С., розглянувши матеріали у справі

за позовом: Керівника Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області

до відповідача: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна служба України з безпеки на транспорті, від імені якого діє Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Кіровоградській області

про стягнення плати за проїзд, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна служба України з безпеки на транспорті, від імені якого діє Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Кіровоградській області , в якому просить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у сумі 148231,52 грн., що еквівалентно сумі 5048,25 євро.

Позивачем, разом з позовної заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії спрямовані на відчуження в будь-який спосіб автомобіля марки DAF 95XF, 2000 р.в., об'єм двигуна 12580 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки SAMPO RE330DVR,1997 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2.

Так, в обґрунтування зазначеної заяви, прокуратурою зазначено, що відповідно до інформаційної довідки №106760490 від 08.12.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, за таким параметром запиту, як ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) відсутні відомості у будь-якому з вищезазначених реєстрів.

Відповідно до інформації, яка надійшла до Кіровоградської місцевої прокуратури 05.12.2017 за №220/9/11-23-08-01 з Кропивницької ОДГП ГУ ДФС у Кіровоградській області, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) не перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець.

Згідно з інформацією наданою Регіональним сервісним центром МВС в Кіровоградській області та відповідно Єдиного державного реєстру МВС України станом на 24.10.2017 за наступними державними номерними знаками на обліку значаться:

- НОМЕР_1 - автомобіль марки БАР 95 ХР 430, 2000 р.в., об'єм двигуна 12580 куб.см., дата реєстрації 13.05.2014 року, власник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1;

- НОМЕР_2 - причіп марки 8АМРО КЕ ЗЗОБУК, 1997 р. в., дата реєстрації 11.12.2012 року, власник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1.

Вивчивши клопотання про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали, вважаю, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст. 117,118 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

В силу вимог ч.ч. 1,2 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Необхідно зазначити, що ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

Тому у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, необхідно встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Відтак, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Для забезпечення адміністративного позову суд може:

1) зупинити дію всього рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

2) заборонити вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Також, згідно п. 17 Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.2008 р. застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

З огляду на вищевикладене, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання позивачем лише зазначено, що за відповідачем будь-якого іншого рухомого чи нерухомого майна, крім вказаного, не встановлено, а тому з метою недопущення утрудненого чи неможливого виконання рішення суду за вказаним позовом, наявні достатні та обґрунтовані підстави для забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти певні дії з автомобілем марки БАР 95 ХР 430, 2000 р.в., об'єм двигуна 12580 см , реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепом марки 8АМРО КЕ 330БУК, 1997 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_2, до вступу в законну силу відповідного рішення суду

Підсумовуючи вищевикладене, позивачем не підтверджено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову завдасть значної шкоди майновому стану заявника або в подальшому унеможливить захист його інтересів.

Відтак, оскільки клопотання про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені, а тому що клопотання позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 117, 118 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання керівнику Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

2. Копію ухвали направити сторонам.

3. Роз'яснити позивачу, що в разі наявності підстав він не позбавлений права в подальшому заявляти інші клопотання про забезпечення позову в даному провадженні.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з дня постановлення ухвали.

Оскарження ухвали про відмову в забезпеченні позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко