Справа № 826/22464/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мультиплекс-Холдинг" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Мультиплекс-Холдинг" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство "Мультиплекс-Холдинг" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позов до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Мультиплекс-Холдинг" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у содове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мультиплекс-Холдинг"- задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року - скасувати та прийняти нову про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Публічному акціонерному товариству «Мультіплекс-Холдінг» бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів за жовтень, листопад 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення Публічним акціонерним товариством «Мультіплекс-Холдінг» приписів пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у зв'язку із завищенням податкового кредиту за листопад 2014 року на суму податку на додану вартість 262 238,00 грн., що призвело до порушення вимог пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України та завищення від'ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2014 року на суму податку на додану вартість 262 238,00 грн.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 02.04.2015 року №34/26-55-15-02/32850366 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.04.2015 року №, яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 262 238,00 грн.

Як вбачається з акта перевірки Державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 02.04.2015 року №34/26-55-15-02/32850366 основними постачальниками публічного акціонерного товариства «Мультіплекс-Холдінг» на митній території України, за рахунок яких сформовано податковий кредит в листопаді 2014 року було, в тому числі, й Товариство з обмеженою відповідальністю «Електа-Інжиніринг».

Так, в акті перевірки зазначено, що згідно декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року від 18.12.2014 року загальна сума податкового кредиту становить 3 250 720,00 грн., в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість, поданої у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року від 09.01.2015 року публічне акціонерне товариство «Мультіплекс-Холдінг» збільшило суму податкового кредиту на загальну суму 262 238,00 грн., проте, до уточнюючого розрахунку не було додано додатку 5, а тому, Державна податкова інспекція у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві не визнала даний уточнюючий розрахунок як податкову звітність.

Окрім того, контролюючий орган наголосив в акті перевірки та в письмових запереченнях на тому, що Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів, на обліку у якої перебуває Товариство з обмеженою відповідальністю «Електа-Інжиніринг», за результатами перевірки складено акт від 17.04.2014 року №1366/2203/33667838, згідно якого Товариству з обмеженою відповідальністю «Електа-Інжиніринг» зменшено суму податкового зобов'язання за січень 2014 року в розмірі 262 238,03 грн.

Публічне акціонерне товариство «Мультіплекс-Холдінг» не погоджуючись із вищевказаними доводами відповідача та прийнятим на підставі Акту перевірки податковим повідомленням-рішенням, звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 р. N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закону N 996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит та витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення стало те, що Публічним акціонерним товариством «Мультіплекс-Холдінг», в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість, поданої у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року від 09.01.2015 року було збільшено суму податкового кредиту на загальну суму 262 238,00 грн., протее, до уточнюючого розрахунку не було додано додатку 5, а тому Державна податкова інспекція у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві не визнала даний уточнюючий розрахунок як податкову звітність.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на той факт, що апелянтом до апеляційної скарги додано належним чином завірені квитанції № 2 від 09.01.2015 року, відповідно до яких Публічним акціонерним товариством «Мультіплекс-Холдінг» 09.01.2015 року о 17:05:50 було скеровано до районного рівня 2655 ДПІ у Печерському районі Міндоходів у м. Києві пакет документів, а саме: «уточнюючий розрахунок до декларації ПДВ» та «додаток № 5 «розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)». Відповідно до обох квитанцій, пакети документів «прийнято» контролюючим органом.

Згідно з вимогами п. 7 р. 3 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 р. № 233 (далі по тексту - Інструкція № 233) при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку:

- платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення. Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. За відсутності у платника податків посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податків накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП керівника, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. Платником податків фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності електронні цифрові підписи накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП платника податків - фізичної особи, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків (за наявності) (п. 7.1);

- після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку. Другий примірник податкового документа в електронному вигляді зберігається у платника податків (п. 7.2);

- після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту) (п. 7.3);

- перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним (п. 7.4);

- підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (п. 7. 5);

- якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (п. 7.6).

Як вбачається з матеріалів справи, квитанції про неприйняття податкових документів відповідачем сформовано не було.

Окрім того, відповідачем в Акті перевірки зазначено, що про відсутність додатку №5 до уточнюючого розрахунку ПАТ «Мультиплекс - Холдинг» було повідомлено, листом, проте такий лист у матеріалах справи відсутній.

Відповідність до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено відсутність додатку № 5 до уточнюючої декларації позивача, що стало однією з підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Як вже зазначалось, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

З огляду на викладене, позивач мав право подавати уточнюючу декларацію з метою включення до податкового кредиту в листопаді 2014 року суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних в січні 2014 року.

Відповідно до приписів ст. 198 ПК України, платник податку має право формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що реальність здійснення господарських операцій та право на віднесення сум податку до податкового кредиту підтверджується належним чином оформленими між позивачем та ТОВ «Електра-Інжиніринг» первинними документами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- договорами на виконання комплексу робіт з будівництва № 2к/01-14 від 20.01.2014 року, № 51к/09-13 від 02.09.2013 року, № 3п/01-14 від 22.01.2014 року, № 30к/05-13 від 30.05.2013 року, № 32к/07-13 від 10.07.2013 року;

- актами здачі - приймання виконаних робіт (надання послуг) за січень 2014 року відповідно до договору № 32к/07-13, відповідно до договору № 2к/01-14, відповідно до договору № 51к/09-13, відповідно до договору № 30к/05-13;

- довідками про вартість виконаних будівельних робіт, відповідно до вищевказаних договорів;

- податковими накладними № 4 від 09.01.2014 року, № 5 від 09.01.2014 року, № 6 від 09.01.2014 року, № 35 від 21.01.2014 року, № 55 від 29.01.2014 року, № 56 від 29.01.2014 року, № 57 від 30.01.2014 року;

- платіжними дорученнями № 2622 від 09.01.2014 року, № 2617 від 09.01.2014 року, № 2620 від 09.01.2014 року, № 2716 від 21.01.2014 року, № 2773 від 29.01.2014 року, № 2767 від 29.01.2014 року, 2784 від 30.01.2014 року.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що обставини справи та зібрані у ній докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції Позивача з ТОВ «Електра - Інжиніринг» мали товарний (реальний) характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Колегія суддів зазначає, що на момент взаємовідносин позивача з вказаним контрагентом останній був зареєстрований як юридична особа та платник податку на додану вартість, відомості стосовно зазначеного підприємства були зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується матеріалами справи, а отже сумнівів щодо відсутності спеціальної правосуб'єктності у зазначеного контрагента у позивача не виникало.

Податковим органом також не надано належних доказів й на підтвердження фактичної відсутності у контрагента об'єктивної неможливості здійснення господарських операцій, або ж відсутності можливості залучення до виконання взятих на себе зобов'язань перед позивачем третіх осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мультиплекс-Холдинг" - задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мультиплекс-Холдинг" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Мультиплекс-Холдинг" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 14.04.2015 року № Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест

Повний текст виготовлено 12 грудня 2017 року.