Справа № 805/2706/17-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - Чебанов Олександр Олегович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року справа № 805/2706/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Василенко Л.А., Гайдара А.В., при секретарі судового засідання - Куленко О.Д., за участю представника позивача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі № 805/2706/17-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказу № 1195 від 29.06.2017 року та наказу № 317 о/с від 04.07.2017 року про звільнення з посади, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) у липні 2017 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління НП в Донецькій області № 1195 від 29 червня 2017 року та наказ № 317 о/с від 04 липня 2017 року про звільнення з Національної поліції України у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби; зобов'язати відповідача поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Мар'їнського ВП Волноваського ВП ГУ НП в Донецькій області майора поліції з 05 липня 2017 року; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення в розмірі середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, а саме з 5 липня 2017 року до моменту фактичного відновлення на посаді; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, витрачені на правову допомогу (т. 1 а.с. 3-7).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с. 49-53).

Ухвалюючи постанову суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог, спростування яких наведені в мотивувальній частині рішення, та доведеності суб'єктом владних повноважень правовірності своїх дій щодо звільнення позивача з займаної посади з дотриманням норм чинного законодавства.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій він наголосив, що суд першої інстанції однобоко та упереджено розглянув матеріали справи, не приймаючи до уваги документально підтверджені факти невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні будь-якого проступку, факти фальсифікації актів з боку керівництва Мар'їнського ВП, які в подальшому стали підставою незаконного звільнення з Національної поліції, суд зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду є незаконним (т.2 а.с. 64-66).

Заявник апеляційної скарги вказує, що в акті про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння від 28.04.2017 року та в акті про встановлення факту порушення службової дисципліни від 28.04.2017 року міститься інформація, яка не відповідає дійсності, зокрема, в актах зазначено, що вони складались 28 квітня 2017 року о 14:00 годині, що саме в цей час ОСОБА_3 знаходився в кабінеті в.о. начальника Мар'їнського ВП ОСОБА_4 Однак усі матеріали справи та покази свідків підтверджують те, що о 14:18 годині позивач знаходився на блокпосту та що саме в цей час його було відсторонено від несення служби.

Позивач стверджує, що опитані під час проведення перевірки та в суді свідки, окрім зацікавлених осіб з числа керівництва Мар'їнського ВП, повідомили суду, що ніяких ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_3 28 квітня 2017 року не було, що він скаржився на стан здоров'я та самостійно пройшов огляд на стан сп'яніння.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов у повному обсязі.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в органах поліції з 07.11.2015 року по 05.07.2017 року. Остання займана посада - оперуповноважений сектору кримінальної поліції Мар'їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Останнє присвоєне звання - майор поліції (т.1 а.с. 8-13).

Посадовими особами Мар'їнського ВП Волноваського ВП ГУ НП в Донецькій області 28.04.2017 року складено Акт про встановлення факту порушення службової дисципліни оперуповноваженим сектору кримінальної поліції майором ОСОБА_3, а саме, про знаходження останнього в стані алкогольного сп'яніння та Акт про відмову від надання пояснень за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим сектору кримінальної поліції майором ОСОБА_3 (т.1 а.с. 83,84).

Наказом Головного управління НП в Донецькій області від 08.05.2017 р. № 857 «Про призначення службового розслідування» на виконання вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 2.1, 2.2.1 розділу ІІ, п. 4.1 розділу IV Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, відповідно до п. 9 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII призначено службове розслідування за фактом перебування на чергуванні 28.04.2017 року на блокпосту «Побєда» оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Мар'їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_3 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (т.1 а.с. 82).

Висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Мар'їнського відділення поліції Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області майором поліції ОСОБА_3, затвердженим начальником Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_6 24.06.2017 вирішено, за особисту недисциплінованість, грубе ігнорування ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у перебуванні на службі при виконанні функціональних обов'язків з автоматичною зброєю на лінії розмежування у зоні проведення антитерористичної операції у стані алкогольного сп'яніння і є несумісним з подальшим проходженням служби, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Мар'їнського відділення поліції Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_3 звільнити зі служби в Національній поліції України (т.1 а.с. 61-65).

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29.06.2017 № 1195 «Про порушення службової дисципліни працівниками Мар'їнського відділення поліції Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області та покарання винних» наказано, за особисту недисциплінованість, грубе ігнорування ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у перебуванні на службі при виконанні функціональних обов'язків з автоматичною зброєю на лінії розмежування у зоні проведення антитерористичної операції у стані алкогольного сп'яніння і є несумісним з подальшим проходженням служби, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Мар'їнського відділення поліції Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_3 звільнити зі служби в Національній поліції України (т.1 а.с. 16-19).

Наказом Головного управління НП в Донецькій області № 317 о/с від 04.07.2017 відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_3 (0123478) - оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Мар'їнського відділення поліції Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області з 05.07.2017 року (т.1 а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позовних, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, спростування яких наведені в мотивувальній частині рішення, та доведеність суб'єктом владних повноважень правовірності своїх дій щодо звільнення позивача з займаної посади з дотриманням норм чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності звільнення позивача.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Частинами 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.12.2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.04.2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут).

Обов'язки осіб рядового і начальницького складу визначає стаття 7 Дисциплінарного статуту, згідно якої, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, до видів дисциплінарних стягнень, серед інших, віднесено звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначений статтею 14 Дисциплінарного статуту, згідно якої, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування, порядок проведення якого встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов'язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 затверджені Правила етичної поведінки поліцейських, зареєстрований в Міністерстві юстиції 06 грудня 2016 р. за № 1576/29706.

Аналіз вище наведених нормативно-правових актів свідчить про обов'язок поліцейських неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Проте, в межах спірних правовідносин відповідач доводить особисту недисциплінованість з боку позивача, грубе ігнорування ним ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 , ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у перебуванні на службі при виконанні функціональних обов'язків з автоматичною зброєю на лінії розмежування у зоні проведення антитерористичної операції у стані алкогольного сп'яніння і є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

Головним спірним питанням під час встановлення обставин у справі, які полягли в основу дисциплінарного правопорушення є факт перебування позивача на службі у стані алкогольного сп'яніння.

Під час судового розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_3 надав суду виписку № 908 із медичної картки стаціонарного хворого, в якій зазначено, що 28.04.2017 його було госпіталізовано з діагнозом: гіпертонічна хвороба 1 стадії, 2 ступеня, ризик 2, неускладнений гіпертонічний криз, та довідку про те, що 28.04.2017 року о 15:25 годин пройшов тест на газоаналізаторі для визначення концентратів парів алкоголю у видихуваному повітрі алкофор з результатом 00/00 (т.1 а.с. 21-22).

Тобто, в матеріалах справи наявне документальне підтвердження того, що він 28 квітня 2017 року знаходився у тверезому стані, та що з причини погіршення стану здоров'я змушений був звернутися до лікувального закладу. При цьому в медичних документах зазначено, що будь які ознаки сп'яніння у нього відсутні.

Незважаючи на це, суд першої інстанції не прийняв до уваги документи, надані лікувальними закладами та не обґрунтовано дійшов висновку, що нібито ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, посилаючись лише на акти складені зацікавленими особами з числа керівництва Мар'їнського ВП, а саме: акт про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння від 28.04.2017 та акт про встановлення факту порушення службової дисципліни від 28.04.2017 року.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув уваги на документальне підтвердження факту того, що у вказаних актах зазначені відомості, які не відповідають дійсності, та які можуть вказувати на той факт, що особи, які складали ці акти не були присутніми під час подій, які зазначені у вказаних актах. Так в актах зазначено, що вони складалися 28 квітня 2017 року о 14:00 годин, що саме в цей час ОСОБА_3 знаходився в кабінеті в.о. начальника Мар'їнського ВП ОСОБА_4

Однак з матеріалів справи та показів свідків вбачається, що ще о 14:18 годині ОСОБА_3 знаходився на блокпосту та що саме в цей час його було відсторонено від несення служби. Тобто документи, на які посилається відповідач містять інформацію, яка не відповідає дійсності.

Крім цього суд першої інстанції не прийняв до уваги, що свідки у справі, які були опитані під час проведення перевірки та в суді, повідомили, що ніяких ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_3 28 квітня 2017 року не було, що він скаржився на стан здоров'я, та що він самостійно пройшов огляд на стан сп'яніння.

Таким чином, враховуючи, що в діях позивача відсутній факт порушення службової дисципліни, колегія суддів вважає, що відповідачем неправомірно було прийнято наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 1195 від 29 червня 2017 року та наказ № 317 о/с від 04 липня 2017 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача грошового забезпечення в розмірі середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Нерозповсюдження на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ КЗпП стосується лише норм, якими врегульована оплата праці (виплата грошового забезпечення) вказаних осіб та спорів щодо цього забезпечення (зокрема, спорів з приводу розміру посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, порядку їх нарахування та виплати).

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Середньоденна заробітна плата позивача згідно довідки про доходи, виданої Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області № 842 від 18.08.2017 року, становить 396,71 грн. (12099,78 (заробітна плата за травень 2017 року) + 12099,78 (заробітна плата за червень 2017 року) : 61 (кількість робочих днів).

Період вимушеного прогулу позивача з 06 липня 2017 року (05 липня 2017 року - останній робочий день) по 12 грудня 2017 року (включно) з врахуванням Листа Мінсоцполітики України від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», складає 112 робочих днів (липень 2017 року (з 06 липня) - 18 робочих днів, серпень 2017 року - 22 робочих дня, вересень 2017 року - 21 робочий день, жовтень 2017 року - 21 робочий день, листопад 2017 року - 22 робочих дня, грудень 2017 (по 12 грудня) - 8 робочих днів).

Таким чином, за час вимушеного прогулу за період з 06 липня 2017 року по 12 грудня 2017 року (включно) з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 44431,52 грн. (396,71 грн. х 112 робочих днів), з урахування всіх зборів та податків.

Для вирішення спору та оцінки оскаржуваних наказів колегія суддів також враховує вимоги Європейської соціальної хартії, обов'язок з дотримання якої Україна взяла на себе відповідно до Закону України від 14 вересня 2006 року №137-V Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої).

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 кожна людина повинна мати можливість заробляти собі на життя професією, яку вона вільно обирає. Кожна людина має право на захист від бідності та соціального відчуження. (пункти 8, 24, 30 ч. І вказаної Хартії).

Відповідно до ст. 20 ч. ІІ Європейської соціальної хартії з метою забезпечення ефективного здійснення права на рівні можливості та рівне ставлення у вирішенні питань щодо працевлаштування та професії без дискримінації за ознакою статі. Сторони зобов'язуються визнавати це право і вживати відповідних заходів для забезпечення його застосування або для сприяння його застосуванню у таких галузях:

a) працевлаштування, захист від звільнення та професійна реінтеграція;

b) професійна орієнтація, підготовка, перепідготовка та перекваліфікація;

c) умови працевлаштування і праці, включаючи винагороду;

d) професійний ріст, включаючи просування по службі.

Статтею 24 ч. ІІ вказаної Хартії з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення Сторони зобов'язуються визнати:

a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов'язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби;

b) право працівників, звільнених без поважної причини, на належну компенсацію або іншу відповідну допомогу.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому колегія суддів, оцінюючи спірні накази відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, у відповідності до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Щодо вимоги позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області грошових коштів, витрачених на правову допомогу адвоката, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, обов'язкової умовою присудження судових витрат є документальне їх підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем були сплачені кошти за надану правову допомогу адвоката у сумі 3200 грн., що підтверджується квитанцією № 25790365 від 01 вересня 2017 року та розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу (т.1, а.с. 212-214).

Таким чином колегія суддів вважає, що зазначені кошти повинні бути присуджені позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому вбачає підстави для її скасування у відповідності до приписів ст. 202 КАС України з прийняттям нової про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 24, 94, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі № 805/2706/17-а - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі № 805/2706/17-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказу № 1195 від 29.06.2017 року та наказу № 317 о/с від 04.04.2017 року про звільнення з посади, поновлення на посаді - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 1195 від 29 червня 2017 року та наказ № 317 о/с від 04 липня 2017 року про звільнення ОСОБА_3 з Національної поліції України у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області поновити ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Мар'їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції з 06 липня 2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06 липня 2017 року по 12 грудня 2017 року у сумі 44431 (сорок чотири тисячі чотириста тридцять одна) грн. 52 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката у сумі 3200 (три тисячі двісті) грн.

Звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 8727 (вісім тисяч сімсот двадцять сім) грн. 62 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі постанова складена 13.12.2017.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді Л.А. Василенко

А.В. Гайдар