Справа № 130/2267/17
Суддя: Заярний А. М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Безсмертного Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Леляцького сільського голови ОСОБА_4, третя особа, яка не завляє самостійних вимог на предмет спору: Управління державної казначейської служби України у Жмеринському районі та місті Жмеринці Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з цим позовом і вказала, що 31 серпня 2017 року її представник ОСОБА_1 надіслав на адресу Леляцького сільського голови ОСОБА_4. заяву про отримання публічної інформації, в якій просив: засвідчити підписом Леляцького сільського голови ОСОБА_4. витяг із системи обліку публічної інформації та видати таку копію із системи обліку публічної інформації, починаючи від 09 травня 2011 року (із реєстру публічних документів - в разі відсутності такого реєстру копію витягу із відповідного журналу), які знаходяться в розпорядженні та володінні Леляцької сільської ради; засвідчити підписом Леляцького сільського голови ОСОБА_4. витяг із системи обліку публічної інформації та видати таку копію із системи обліку публічної інформації, починаючи від 09 травня 2011 року (із реєстру публічних документів - в разі відсутності такого реєстру копію витягу із відповідного журналу), які знаходяться в розпорядженні та володінні виконавчого комітету Леляцької сільської ради; засвідчити підписом Леляцького сільського голови ОСОБА_4. витяг із системи обліку публічної інформації та видати таку копію із системи обліку публічної інформації, починаючи від 09 травня 2011 року (із реєстру публічних документів - в разі відсутності такого реєстру копію витягу із відповідного журналу), які знаходяться в розпорядженні та володінні Леляцького сільського голови ОСОБА_4 На це звернення виконавчий комітет Леляцької сільської ради надіслав лист №410 від 07 вересня 2017 року за підписом Леляцького сільського голови ОСОБА_4., відповідно до якого заява ОСОБА_3 була розглянута в порядку ст. 8 абз.2 Закону України "Про звернення громадян" та залишена без розгляду. Таку відповідь на її заяву позивач вважає незаконною у зв'язку з тим, що відповідь була надана не тією особою, якій було адресовано заяву, власне відповідь є невмотивованою, в ній не роз'яснено порядок її оскарження. У зв'язку з цим, позивач просила визнати незаконними дії відповідача Леляцького сільського голови ОСОБА_4. щодо відмови в прийнятті до розгляду її заяви від 31 серпня 2017 року, зобов'язати відповідача Леляцького сільського голову ОСОБА_4. повторно розглянути цю заяву, зобов'язати відповідача Леляцького сільського голову ОСОБА_4. видати розпорядження в межах наданих йому повноважень про зобов'язання здійснити підготовку, розміщення та подання публічної інформації та системи обліку піблічної інформації Леляцької сільської ради на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних www.data.gov.ua від дати набрання чинності Закону України "Про доступ до публічної інформації" та із дати набрання законної сили Постанови КМУ від 21 жовтня 2015 року №835, а також визнати незаконною бездіяльність Леляцької сільської ради щодо не створення системи обліку публічної інформації від дати набрання чинності Закону України "Про доступ до публічної інформації"не розміщення публічної інформації Леляцької сільської ради на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних www.data.gov.ua, та визнати порушення відповідачем №1 вимог Постанови КМ України від 21.10.2015 №835 «Про затвердження Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних» від дати набрання чинності вищевказаного Закону та Постанови КМ України. Крім цього, позивач просила сятгнути на її користь по 75000 грн. з кожного моральної шкоди з Леляцької сільської ради та Леляцього сільського голови ОСОБА_4

В судовому засіданні представни позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з викладених в позові підстав і просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що вважає, що незаконними діями Леляцького сільського голови ОСОБА_4. позивачу, яка є інвалідом другої групи було заподіяно моральної шкоди. Позивачем були втрачені нормальні життєві зв'язки, був змінений її налагоджений спосіб життя і все це разом призвело до того, що позивач вимушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім'ї. Сільський голова ОСОБА_4., на думку представника позивача, умисно не надає публічну інформацію ОСОБА_3. Тому моральна шкода, що завдана позивачу є наслідком незаконних дій Леляцького сільського голови та Леляцької сільської ради.

Представник відповідача Леляцької сільської ради та відповідач Леляцький сільський голова ОСОБА_4. в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення. 08 листопада 2017 року від виконавчого комітету Леляцької сільської ради за підписом Леляцького сільського голови ОСОБА_4. надійшли заперечення проти позову, однак в них відсутнє обгрунтування (а.с.23).

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

На підставі вищевикладеного суд вирішив розглянути цю справу у відсутність представника відповідача Леляцької сільської ради та відповідача Леляцького сільського голови ОСОБА_4

Представник третьої особи Управління державної казначейської служби України у Жмеринському районі та місті Жмеринці Вінницької області Безсмертний Я.М. в судовому засіданні у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши представника позивача, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 12 грудня 2017 року провадження у справі щодо частини позовних вимог: зобов'язати відповідача №2 (Леляцького сільського голову) видати розпорядження, в межах наданих повноважень, що передбачені на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування», у відповідності до вимог статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», та на підставі вимог Постанови КМ України від 21.10.2015 №835 «Про затвердження Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних», шляхом зобов'язання посадових осіб Леляцької сільської ради здійснити підготовку, розміщення та подання публічної інформації та системи обліку публічної інформації Леляцької сільської ради на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних www.data.gov.ua, із дати набрання чинності Закону України «Про доступ до публічної інформації» та із дати набрання законної сили Постанови КМ України від 21.10.2015 №835, та визнати незаконним та протиправним бездіяльність відповідача №1 (Леляцької сільської ради), щодо не створення системи обліку публічної інформації, від дати набрання чинності Закону України «Про доступ до публічної інформації» (09.06.2011), не розміщення публічної інформації Леляцької сільської ради на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних www.data.gov.ua, та визнати порушення відповідачем №1 вимог Постанови КМ України від 21.10.2015 №835 «Про затвердження Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних» від дати набрання чинності вищевказаного Закону та Постанови КМ України було закрито.

Відповідно до копії заяви про отримання публічної інформації від 31 серпня 2017 року, представник позивача направив голові Леляцької сільської ради ОСОБА_4. заяву про отримання публічної інформації, в якій просив: засвідчити підписом Леляцького сільського голови ОСОБА_4. витяг із системи обліку публічної інформації та видати таку копію із системи обліку публічної інформації, починаючи від 09 травня 2011 року (із реєстру публічних документів - в разі відсутності такого реєстру копію витягу із відповідного журналу), які знаходяться в розпорядженні та володінні Леляцької сільської ради; засвідчити підписом Леляцького сільського голови ОСОБА_4. витяг із системи обліку публічної інформації та видати таку копію із системи обліку публічної інформації, починаючи від 09 травня 2011 року (із реєстру публічних документів - в разі відсутності такого реєстру копію витягу із відповідного журналу), які знаходяться в розпорядженні та володінні виконавчого комітету Леляцької сільської ради; засвідчити підписом Леляцького сільського голови ОСОБА_4. витяг із системи обліку публічної інформації та видати таку копію із системи обліку публічної інформації, починаючи від 09 травня 2011 року (із реєстру публічних документів - в разі відсутності такого реєстру копію витягу із відповідного журналу), які знаходяться в розпорядженні та володінні Леляцького сільського голови ОСОБА_4. (а.с.8).

Згідно з листом виконавчого комітету Леляцької сільської ради від 07 вересня 2017 року №410 вищевказана заява була розглянута і на підставі ст. 8 абз.2 Закону України "Про звернення громадян" залишина без розгляду (а.с.9).

Відповідно до копії листа Департаменту інформаційних систем та електронних реєстрів Пенсійного фонду України від 27 жовтня 2017 року №33795/04-12, станом на 26 жовтня 2017 року в реєстрі страхувальників Державного реєстру юридична особа з назвою виконавчий комітет Леляцької сільської ради відсутня, страхувальник з такою назвою до Пенсійного фонду України не звітувався та не сплачував відповідні внески (а.с.19).

Згідно з копією листа виконавчого комітету Леляцької сільської ради від 27 жовтня 2017 року №487 виконавчий комітет Леляьцої сільської ради "Схвалено" на загальних зборах Леляцької територіальної громади та "Затверджено" на 15 сесії 3 скликання Леляцької сільської ради 12 липня 2001 року. Виконавчий комітет сільської (селищної) ради є виконавчим і розпорядчим органом місцевого самоврядування, який утворюється сільською (селищною) радою на строк її повноважень, є юридичною особою, має свою печатку та інші реквізити юридичної особи. Виконавчий комітет Леляцької сільської ради 7 скликання був створений рішенням 1 сесії 7 скликання від 12 листопада 2015 року. Чисельний штат виконавчого комітету складається з дев'яти членів, з яких двоє на постійній основі (а.с.19 на звороті).

Відповідно до копії листа Державної фіскальної служби України від 27 жовтня 2017 року №14272/р/99-99-0802-03-19 юридична особа з назвою Виконавчий комітет Леляцької сільської ради в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб станом на 25 жовтня 2017 року не знайдено відомостей про перебування на обліку зазначеногог виконавчого органу (а.с.20).

Встановлені правовідносини регулюються Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI в преамбулі якого зазначено, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 вказаного Закону надано визначення публічної інформації, згідно якої публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 2 Закону №2939-VI, метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Тобто, положення вказаного закону регулюють правовідносини з приводу забезпечення отримання інформації громадянами або іншими особами, що створюється та виникає в процесі функціонування суб'єктів владних повноважень та виконання покладених на них завдань, така інформація є (має бути) загальнодоступною та не стосується конкретно визначених осіб.

Статтею 3 Закону №2939-VI, встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, згідно якої, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема:

- обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

- визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

- юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Також, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах зокрема, прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом (стаття 4 цього ж Закону).

Згідно статті 5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Отже, доступ до публічної інформації, крім передбаченої цим Законом публічної інформації з обмеженим доступом, щодо якої існує спеціальний порядок її поширення, можливо за допомогою двох способів, а саме отримання такої інформації з загальнодоступних встановлених законом джерел оприлюднення суб'єктами владних повноважень публічної інформації, або за результатами надання такої інформації у відповідь на конкретне відповідне звернення особи.

За змістом статті 10-1 Закону №2939-VI, публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.

Розпорядники інформації зобов'язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення.

Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов'язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

Створення та забезпечення функціонування єдиного державного веб-порталу відкритих даних здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері електронного урядування.

Відповідно до ст.18 вказаного Закону для забезпечення збереження та доступу до публічної інформації документи, що знаходяться у суб'єктів владних повноважень, підлягають обов'язковій реєстрації в системі обліку, що має містити: 1) назву документа; 2) дату створення документа; 3) дату надходження документа; 4) джерело інформації (автор, відповідний підрозділ); 5) передбачену законом підставу віднесення інформації до категорії з обмеженим доступом; 6) строк обмеження доступу до інформації, у разі якщо вона віднесена до інформації з обмеженим доступом; 7) галузь; 8) ключові слова; 9) тип, носій (текстовий документ, плівки, відеозаписи, аудіозаписи тощо); 10) вид (нормативні акти, угоди, рішення, протоколи, звіти, прес-релізи); 11) проекти рішень (доповідні записки, звернення, заяви, подання, пропозиції, листи тощо); 12) форму та місце зберігання документа тощо. Доступ до системи обліку, що містить інформацію про документ, що знаходиться у суб'єкта владних повноважень, забезпечується шляхом: 1) оприлюднення на офіційних веб-сайтах суб'єктів владних повноважень такої інформації, а в разі їх відсутності - в інший прийнятний спосіб; 2) надання доступу до системи за запитами. Система обліку публічної інформації не може бути віднесена до категорії інформації з обмеженим доступом. Розпорядники інформації несуть відповідальність за забезпечення доступу до системи обліку відповідно до закону.

Відповідно до Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, що затверджене Постановою КМ України від 21.10.2015, № 835 органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечити протягом шести місяців оприлюднення та подальше оновлення на своїх офіційних веб-сайтах або Єдиному державному веб-порталі відкритих даних наступні набори даних: основні положення генеральних планів населених пунктів та детальних планів територій; перелік об'єктів комунальної власності; перелік об'єктів комунальної власності, що передані в оренду чи інше право користування (з даними про умови передачі об'єктів в оренду); перелік незадіяних земельних ділянок і майнових об'єктів (приміщень) комунальної форми власності, які можуть бути передані в користування; перелік суб'єктів господарювання комунальної власності; фінансова звітність суб'єктів господарювання комунальної власності; реєстр боргових зобов'язань суб'єктів господарювання комунальної власності територіальної громади; відомості щодо комплексних схем розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності; перелік перевізників, що надають послуги пасажирського автомобільного транспорту, та маршрути перевезення; перелік розповсюджувачів реклами, що отримали дозвіл на розміщення зовнішньої реклами; інформація про рекламні засоби; перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови; перелік укладених договорів.

Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача (ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»).

З комплексного аналізу зазначених норм, суд приходить висновку, що вимогами чинного законодавства на суб'єктів владних повноважень покладено обов'язок формувати розповсюджувати та забезпечувати доступ осіб до загальнодоступної публічної інформації яка виникає та створюється в процесі здійснення ними свої владних, делегованих повноважень, шляхом розміщення та оприлюднення такої інформації у спосіб встановлений законодавством.

Зазначене за своєю суттю і є тим самим механізмом встановленим на забезпечення дотримання суб'єктами владних повноваження права громадян на доступ до публічної інформації.

Таким чином, позивач відповідно до зазначеного, мав повне право звернутися до відповідача із відповідним запитом на отримання інформації, а також звернутися до суду із вимогою визнання протиправної бездіяльності щодо невиконання встановлених чинним законодавством вимог здійснення суб'єктами владних повноважень забезпечення доступу осіб до публічної інформації.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному ж випадку відповідачем Леляцьким сільським головою ОСОБА_4. заява представника позивача про надання публічної інформації була розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян". Крім цього, відповідь відповідача була абсолютно невмотивованою та такою, яку неможливо оскаржити. Тому вимоги позивача про визнання незаконними дії відповідача Леляцького сільського голови ОСОБА_4. щодо відмови в прийнятті до розгляду заяви позивача від 31 серпня 2017 року та зобов'язання відповідача Леляцького сільського голову ОСОБА_4. повторно розглянути цю заяву, саме на підставі Закону Україхни "Про доступ до публічної інформації", як і звертався ОСОБА_1, є обгрунтованими та такими, що підялгають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Щодо стягнення моральної шкоди позивач в обґрунтування позовних вимог в цій частині посилається на те, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, які не надали їй публічну інформацію, не розглянули належним чином її заяву від 31 серпня 2017 року, вона втратила нормальні життєві зв'язки, був змінений її налагоджений спосіб життя і все це разом призвело до того, що позивач вимушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім'ї.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду справи, суд враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно з п. 4 якого позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови). Пунктом 5 цієї Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, обов'язковими умовами відшкодування шкоди з державного бюджету згідно вказаних статей є неправомірність дій відповідного органу та наявність причино - наслідкового зв'язку між такими діями та завданою шкодою.

Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази в обґрунтування розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди у розмірі на загальну суму 150000 грн., моральні страждання, втрата життєвих зв'язків та порушення налагодженого способу життя позивача жодним належним чи допустимим доказом не підтверджені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача та її представника про відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 150000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки ними не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, позивачем та її представником не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння позивачу моральної шкоди.

Частиною 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 КАС України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач є івалідом другої групи (а.с.7 на звороті) і відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то судові витрати по його сплаті підлягають стягненю з Леляцької сільської ради на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, Законом України «Про доступ до публічної інформації», ст.ст. 23, 1166 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 2, 4, 5, 7, 8, 9, 11, 17, 18, 21, 69, 70, 71, 94, 128, 159, 160 - 163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Леляцького сільського голови ОСОБА_4, щодо відмови в прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 - представника ОСОБА_3, датованої 31.05.2017.

Зобов'язати відповідача Леляцького сільського голову ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 - представника ОСОБА_3, датовану 31.05.2017, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду А.М. Заярний