Справа № 234/8852/17
Суддя: Марченко Л. М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/8852/17
Провадження № 2-а/234/348/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

судді Марченко Л.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у м.Краматорську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Харцизьк Донецької області (треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, УПФУ у м.Краматорську Донецької області) про визнання дій протиправними, стягнення суми заборгованості по пенсії, відшкодування моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання якої: Донецька обл., м.Харцизьк, вул.Фурманова, 32, звернулася з даним адміністративним позовом до Добропільського міськрайонного суду Донецької області, якому визначена підсудність справ Харцизького міського суду Донецької області.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.07.2015 року до участі у справі було залучено третю особу ГУ ПФУ в Донецькій області, ухвалою від 31.03.2017 року справу передано на вирішення Краматорського міського суду Донецької області, оскільки встановлено фактичне місце проживання позивача ОСОБА_1, як внутрішньо переміщеної особи: Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Донецька, 11. Справа надійшла 15.06.2017 року.

Ухвалою Краматорського міського суду від 16.06.2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено УПФУ у м.Краматорську Донецької області.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.7).

Згідно позову, ОСОБА_1, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в УПФУ м.Харцизька та отримувала державну пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак з липня 2014 року відповідач УПФУ м.Харцизька припинив виплату пенсії, у звязку з віднесенням території до такої, де державні органи свої повноваження не здійснюють у звязку з АТО. Такі дії позивач просить визнати неправомірними та стягнути з УПФУ м.Харцизька на її користь нараховану, але не виплачену, заборгованість з пенсії за період з липня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 9135,36 грн., а також завдану порушенням її прав моральну шкоду в розмірі 3000 грн., зобовязати відповідача на майбутнє вчасно нараховувати та виплачувати їй пенсію в повному обсязі.

Представник відповідача УПФУ у м.Харцизьку Донецької області, який змінив юридичну адресу на м.Красний Лиман, вул.Фрунзе, 15, у судове засідання не зявився, заяв чи заперечень не надав.

Представник третьої особи ГУ ПФУ в Донецькій області начальник головного управління ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення на позов, згідно яким вважає, що позов задоволенню не підлягає. Зазначає, що відповідно до п.12 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, УПФУ у м.Харцизьк Донецької області є самостійною юридичною особою, на виконання постанови КМУ від 07.11.2014 року №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» здійснило зміну юридичної адреси на: м.Красний Лиман, вул.Фрунзе, 15. Однак на теперішній час питання щодо відновлення функціонування цього територіального управління ще вирішується. Оскільки позивач ОСОБА_1 зареєстрована на тимчасово окупованій території України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, то виплата їй пенсії може бути проведена лише після надання нею до відповідних органів ПФУ довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Представник третьої особи УПФУ у м.Краматорську Донецької області начальник управління ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що ОСОБА_1 станом на момент складання заперечень на 30.06.2017 року на обліку в управлінні не перебуває. Згідно даних регіональної Бази утримувачів пенсії ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ у м.Харцизьку Донецької області. З огляду на вказане, УПФУ у м.Краматорську не має відношення до предмета спору.

Суд, дослідивши позов, надані письмові пояснення, заяви та докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно ксерокопії паспорту громадянина України (а.с.4) народилася 04.02.1936 року, є зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно копії пенсійного посвідчення (а.с.5) позивачка перебуває за місцем своєї реєстрації на обліку у УПФУ у м.Харцизьк Донецької області, де отримувала пенсію за віком. Позивачка зазначає, що з липня 2014 року вказаним управлінням пенсія їй не виплачується.

Згідно відомостям, наданим Мінсоцполітики, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, згідно Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.24).

Згідно даних УПФУ у м.Краматорську, зазначених у письмових запереченнях від 30.06.2017 року, ОСОБА_1 до УПФУ у м.Краматорську не зверталася та на облік не стала.

Ст.8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-VІ від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на ОСОБА_5 України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закон про недержавне пенсійне забезпечення, законів якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови та порядок пенсійного забезпечення.

У відповідності до частини 3 статті 4 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених ч. 1 ст. 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 т. 2 Закону України «Про основні засади соціальною захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» вії 16 грудня 1993 року право за пенсію за віком має кожний громадянин похилої: віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право: обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Указом Президента України «Про рішення ОСОБА_6 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14.04.2014 року, введено в дію рішення ОСОБА_6 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669 - VIII (із змінами і доповненнями), період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення ОСОБА_6 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Згідно п. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (із змінами) від 15.04.2014 року, виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсії та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

07 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_5 України, ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ОСОБА_5 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.22 ОСОБА_5 України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 ОСОБА_5 України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 49 ОСОБА_5 України).

Відповідно до статті 64 ОСОБА_5 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_5 України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24,25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї ОСОБА_5.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 ОСОБА_5 України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_5 України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися ОСОБА_5 України як актом прямої дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.10.2015 року визнаний незаконним та не чинним з моменту прийняття п.2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою КМУ від 07.11.2014 року №595.

В мотивувальній частині ухвали Вищого адміністративного суду у справі № К/800/19498, № К/800/19418 зазначено: «Системний аналіз вказаних норм ОСОБА_5 України та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перевірка законності постанови № 595 в частині затвердження пункту 2 Тимчасового порядку дає підстави для висновку про те, що, зупиняючи видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, Кабінет Міністрів України порушив їхні приписи як щодо наявності повноважень на прийняття такого рішення, так і щодо звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, рівності громадян перед законом, виплати пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 ОСОБА_5 України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3).

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08.07.2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Описане свідчить про те, що пункт 2 Тимчасового порядку не сприяє виконанню державою позитивного зобов'язання щодо виплати належних позивачам відповідно пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а навпаки перешкоджає цьому».

Зазначаємо наступне, що право вносити закони, вносити до них зміни належить виключно ОСОБА_6 України і не може передаватися іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основ: ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй.

Верховна ОСОБА_6 України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних, відтак постанова № 595 не є законом, а тому не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Право на обмеження конституційних прав громадян, вказаною нормою закону Кабінету Міністрів України Верховною ОСОБА_6 України не надано.

В 2014 та 2015 роках Державним бюджетом України передбачено асигнування на відповідні соціальні виплати в межах всієї території України, в тому числі Донецької і Луганської області.

Позивачка звернулася до суду у травні 2015 року, тобто на той час коли судове рішення Окружного адміністративного суду м.Києва набрало законної сили і відповідач УПФУ в м.Харцизьку повинен був нараховувати позивачці пенсію незалежно від того, на якій території вона знаходилася.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з вимогами про безпідставність не виплати пенсії позивачці управлінням ПФУ в м.Харцизьку.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача сплатити позивачу пенсію за віком за період з липня 2014 року по лютий 2015 року, суд зазначає наступне.

Постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (далі - Положення № 28-2).

Пунктом 4 Положення №28-2 Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань:

5) здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (із змінами та доповненнями), передбачає:

1. Цей Порядок регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків (далі - поточні рахунки). Уповноваженими банками є банки, визнані переможцями конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги, що проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з якими за результатами цього конкурсу Мінпраці та Пенсійним фондом укладено відповідні договори.

2. Виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінпраці за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

3. Виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за місцем проживання в населених пунктах, де функціонують установи уповноважених банків.

4. Установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку на підставі угод, укладених ними з районними (міськими) відділами Пенсійного фонду, управліннями соціального захисту населення районних державних адміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи соціального захисту населення) або центрами з нарахування та виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

06 серпня 2014 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 466 «Ураховуючи те, що на території Донецької та Луганської областей відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23 липня 2014 року N 436 починаючи з 24 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи, з метою запобігання загрози життю і здоров'ю працівників та клієнтів банків, забезпечення стабільності банківської системи, керуючись статтями 3, 27, 99 ОСОБА_5 України, статтями 7, 15 Закону України "Про Національний банк України", статтею 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Законом України "Про боротьбу з тероризмом", розділом I Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 22 липня 2014 року N 435, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року N 405/2014 "Про рішення ОСОБА_6 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", Правління Національного банку України постановляє:

1. Банкам України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою».

Згідно листа Центру поштового зв'язку № 7 Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 20 травня 2015 року № 05-01/412, у зв'язку з загостренням суспільно-політичної ситуації на території Донецької та Луганської областей, проведенням бойових дій в зоні АТО, підвищення ризику виникнення загрози життю та здоров'ю працівників поштового зв'язку, блокування шляхів проїзду до м. Донецьк та м. Луганськ незаконними озброєними угрупованнями, з 22 липня 2014 року до окремої вказівки призупиняється приймання для пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, що контролюється терористами.

З огляду на те, що унормування спірних питань визначено вищенаведеними нормативно-правовими актами, позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати позивачеві не може бути здійснено без відкриття ним поточного рахунку в банківській установі, оскільки відповідач не здійснює касового обслуговування з виплати пенсій та поштове відділення за місцем фактичного проживання позивача не працює.

Таким чином, що в частині стягнення пенсії за віком за період з 01 липня 2014 року позов також підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування за рахунок УПФУ у м.Харцизьк моральної шкоди в розмірі 3000 грн., то слід зазначити, що право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснення ними своїх повноважень має кожен громадянин за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування згідно ст.56 ОСОБА_5 України.

Відшкодування моральної шкоди за рахунок органів Пенсійного фонду України законодавством, зокрема Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено та таке фінансування цих органів Державним бюджетом не проводиться.

Щодо прийняття судом рішення про зобовязання відповідача на майбутнє своєчасно та в повному обсязі нараховувати та виплачувати позивачу пенсію, то такі вимоги є безпідставними, оскільки спору ще не виникло та рішення щодо пенсії на майбутнє не може бути прийнято, оскільки нарахування та виплата пенсії залежить від змін в пенсійному законодавстві.

Відповідно до ст.94 ч.5 КАС України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4-15,159-163,185-186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Харцизьк Донецької області (треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, УПФУ у м.Краматорську Донецької області) про визнання дій протиправними, стягнення суми заборгованості по пенсії, відшкодування моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Харцизьк Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Харцизьк Донецької області нарахувати пенсію за віком ОСОБА_1 за період з 01 липня 2014 року та виплатити її відповідно до вимог ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В решті позовних вимог відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляція до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Л.М.Марченко