Справа № 553/2999/17
Суддя: Парахіна Є. В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2999/17
Провадження № 2-а/553/161/2017
П О С Т А Н О В А
Іменем України
11.12.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіна Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про про визнання протиправним, скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії, в якому вказує, що є дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З жовтня 2002 року вона є непрацездатною за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 . Звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 , отримала відмову в зв`язку з тим, що в ході аналізу поданих документів та документів архівної пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_3 , які надійшли 23.05.2017 року з військового комісаріату Республіки Крим, було виявлено розбіжності, а саме: в довідці, виданій товариством власників квартир "Замок" зазначено адресу сумісного проживання з померлим годувальником АДРЕСА_1 , а згідно заяви на виплату допомоги на поховання - АДРЕСА_2 . Вважає причину відмови надуманою та протиправною.
Просить визнати протиправним та скасувати Розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-48/752 від 20.06.2017 року та зобов`язати відповідача перевести її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника - її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 30 травня 2016 року.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, не повідомивши про причини неявки, доручила представляти свої інтереси адвокатам Нестеренко Н.М., Ткаченко А.В.
Представники потерпілої адвокати Нестеренко Н.М., Ткаченко А.В. не з`явились в судове засідання, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що позов підтримують, просять задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.
Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням розглядати справу без його участі та письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з аналізу поданих ОСОБА_2 документів та документів архівної пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_3 було виявлено розбіжності, а саме: у довідці, виданій товариством власників квартир "Замок" зазначено адресу сумісного проживання з померлим годувальником АДРЕСА_1 , а згідно заяви на виплату допомоги на поховання - АДРЕСА_2 . Зважаючи на невідповідність адреси вказаної в заяві адресі зазначеній в довідці ТВК «Замок», Головним управлінням було рекомендовано позивачці встановити факт перебування на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3 в судовому порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Таким чином, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом щодо оскарження дій відповідача та діюче законодавства не вимагає жодних обов`язкових процедур щодо досудового врегулювання спору, який виник між позивачем та відповідачем.

Відповідно до пункту 4 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні в тому числі, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією так і Законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 09.04.1961 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим повторно Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 10.06.2008 року.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Ленінським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 76 років, про що 30 травня 2016 року зроблено актовий запис за № 203.

Позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до довідки № 3271/04-22 від 31.10.2017 року розмір пенсії станом на 01.01.2017 року становив 1495 грн. 08 коп., а з 01.10.2017 року становить 1918 грн. 44 коп.

Чоловік позивачки ОСОБА_3 також перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України як пенсіонер Міноборони та отримував пенсію по інвалідності, розмір якої відповідно до довідки з його пенсійної справи станом на 01.01.2014 року складав 4472 грн. 57 коп.

16.06.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
Розпорядженням відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-48/752 від 20.06.2017 року на підставі ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка. Рекомендовано ОСОБА_2 встановити факт перебування на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3 в судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім`ї також вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 30 вказаного Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно зі статтею 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Обґрунтовуючи рішення про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка, відповідач послався на те, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатного члена сім`ї приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування або довідки про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою. В ході аналізу поданих документів та документів архівної пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_3 , які надійшли 23.05.2017 року з військового комісаріату Республіки Крим, було виявлено розбіжності, а саме: в довідці, виданій товариством власників квартир "Замок" зазначено адресу сумісного проживання з померлим годувальником АДРЕСА_1 , а згідно заяви на виплату допомоги на поховання - АДРЕСА_2 .
Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати про те, що основним критерієм для визначення органами Пенсійного фонду України факту перебування особи на утриманні померлого годувальника є доведення факту їх спільного проживання та відсутності у заявника самостійного доходу або наявність доходу, розмір якого був значно меншим порівняно з доходом померлого члена сім`ї.
Наявні у справі письмові докази свідчать про те, що позивач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 до дня смерті останнього, вони постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період шлюбу придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка на підставі договору купівлі-продажу від 007.10.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Полтавської державної нотаріальної контори, та укладеного ОСОБА_3 по дорученню від ОСОБА_2 , зареєстрована на праві приватної власності за позивачкою по даній справі.

Згідно довідки Товариства власників квартир "Замок" № 29 від 09.08.2016 року, ОСОБА_2 по день смерті її чоловіка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 на час смерті її чоловіка була на його утриманні.

Крім того, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 299 від 29.05.2016 року, виданого КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Полтави", ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний документ також підтверджує факт проживання ОСОБА_3 на час смерті разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідка Муніципального казенного підприємства міського округу Алушта Республіка Крим "Партеніт-сервіс" містить дані про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 16.10.1984 року по 22.12.2015 року (з 28.10.2003 року була зареєстрована в АДРЕСА_1 , але проживала АДРЕСА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та знаходилась на його повному утриманні), не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ, оскільки видана органом, який створено всупереч законодавства України.

Разом з тим, зазначена вище довідка містить відомості, що підтверджують спільне проживання позивача по справі разом з її чоловіком та перебування на утриманні останнього. При цьому, очевидно, що ОСОБА_3 помер за адресою: АДРЕСА_1 , що дає обґрунтовані підстави стверджувати про його проживання безпосередньо на час смерті разом з дружиною саме за вказаною адресою.

При цьому, вирішуючи спір, суд бере до уваги той факт, що в розпорядженні Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області були в наявності усі документи, які давали можливість встановити дійсне спільне місце проживання ОСОБА_2 та її померлого чоловіка ОСОБА_3 , а також зробити висновок про її перебування на утриманні чоловіка, зважаючи на те, що розмір пенсії позивачки є невеликим і не міг забезпечити у повній мірі її потреби в ліках, одязі, харчуванні тощо, тоді як розмір пенсії її чоловіка ОСОБА_3 був в декілька разів вище, очевидним є те, що позивач знаходилась на його утриманні.

За вказаних обставин, суд вважає надуманими і такими, що суперечать поданим ОСОБА_2 документам про відсутність підстав для призначити ОСОБА_4 пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 , у зв`язку з чим приходить до висновку про обґрунтованість ї позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-48/752 від 20.06.2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 45 вказаного вище Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Відповідно такими, що підлягають задоволенню, суд вважає і позовні вимоги ОСОБА_2 про покладення обов`язку на відповідача призначити ОСОБА_4 пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 на підставі її заяви з урахуванням положень ч. 1 ст. 38 та п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 20.05.2016 року.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-48/752 від 20.06.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_5 з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 30 травня 2016 року.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

ВІРНО: Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна