Справа № 817/1243/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недащківська К.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"12" грудня 2017 р. Справа № 817/1243/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "18" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області у якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.06.2017 року:

- № 207292-13, відповідно до якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно за податковий період 2016 рік в розмірі 4 806 грн. 46 коп.;

- № 207289-13, відповідно до якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно за податковий період 2016 рік в розмірі 13 117 грн. 18 коп.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 23.06.2017 року № 207292-13 в частині визначення ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання за "платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у розмірі 2 403 грн. 23 коп., та № 207289-13 в частині визначення ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання за "платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у розмірі 8 744 грн. 79 коп.

У задоволенні решти позовних вимог- відмовлено.

Присуджено на користь ОСОБА_3 суму судового збору у розмірі 748 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Головне управління ДФС у Рівненській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником приміщень магазину-кафе загальною площею 174,4 кв.м. (вул.Миру, 141, с.Берестя, Дубровицький район) та торгового центру площею 317,3 кв.м. (вул.Перемоги, 4а, с.Берестя, Дубровицький район) (а.с.14-16).

Рішенням Берестівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 27.01.2015 року № 300 встановлений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території села Берестя.

Зокрема, у Додатку 3 до вказаного рішення встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з 01.01.2016, зокрема: - для магазинів, загальною площею до 200 кв. м., їдальні, кафе тощо - 1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м.; - для торгових центрів - 1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. (а.с.18 зворотній бік).

Відповідно до рішення Берестівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 04.02.2016 року № 36 внесені зміни до рішення від 27.01.2015 року № 300, а саме змінені ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.06.2017 року № 207292-13, відповідно до якого ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно за податковий період 2016 рік в розмірі 4 806 грн. 46 коп.; та № 207289-13, відповідно до якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно за податковий період 2016 рік в розмірі 13 117 грн. 18 коп. (а.с.21-22).

Позивач, не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх у судовому порядку.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню не повністю, а лише в частині.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірним питанням між сторонами у даних правовідносинах є питання розмірів ставки податку на нерухоме майно для об'єктів нежитлової нерухомості, які повинні застосовуватися у 2016 році: відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, що прийняте у 2015 році, чи рішення, яке прийняте у 2016 році.

Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, набрав чинності 01.01.2015, яким внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує два відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01 січня 2015 року, власники об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Статтею 265 ПК України (у редакції Закону України від 28.12.2014 №71-VIII, що діє з 01.01.2015) визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до положень пункту 12.3 статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зі змісту наведених законодавчих норм випливає, що встановлення податку на майно, зокрема, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить у повноваження місцевої ради, яка має прийняти відповідне рішення.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (підпункт 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

При цьому, згідно з пунктом 12.5 статті 12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього кодексу.

Разом з тим, відповідно до підпункту 12.3.4. пункту 12.3. статті 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

За правилами пункту 12.5 статті 12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Таким чином, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Тобто, рішення сільської ради стосовно податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняте в 2016 році, саме 04.02.2016, не могло бути застосоване в цьому ж 2016 році. Таке рішення могло передбачати плановим лише 2017 рік і саме з цього періоду ставка даного податку могла вважатись встановленою місцевою радою саме в такому розмірі.

Наведене узгоджується з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у підпункті 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, за змістом якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що застосування контролюючим органом ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка встановлена рішенням Берестівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 04.02.2016 № 36, не може мати місце у 2016 році.

Колегія суддів вважає, що у 2016 році застосуванню підлягають ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які запроваджені рішенням Берестівської сільської ради від 27.01.2015 № 300.

Відповідно до даного рішення встановлені ставки податку, в тому числі на 2016 рік, про що безпосередньо зазначено у Додатку 3. Рішення прийняте згідно з вимогами податкового законодавства та відповідно до принципу стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство.

Зокрема, для типів об'єктів нежитлової нерухомості, власником якої є ОСОБА_3, встановлені наступні ставки податку: для магазинів, загальною площею до 200 кв. м., їдальні, кафе тощо - 1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування; - для торгових центрів - 1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

Отже, сума податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка мала би бути визначеною фіскальним органом для ОСОБА_3 у 2016 році, становить:

за магазин-кафе - 2 403 грн. 23 коп. (ставка податку 1% х мінімальну зарплату (2016) 1378 грн./100% х 174,4 кв.м.);

за торговий центр - 4 372 грн. 39 коп. (ставка податку 1% х мінімальну зарплату (2016) 1378 грн./100% х 317,3 кв.м.).

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а податкові повідомлення-рішення від 23.06.2017:

№ 207292-13 - скасуванню в частині визначення суми податкового зобов'язання за "платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у розмірі 2 403 грн. 23 коп.;

№ 207289-13 - скасуванню в частині визначення суми податкового зобов'язання за "платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у розмірі 8 744 грн. 79 коп.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "18" вересня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук