Справа № 810/2710/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/2710/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року м. Київ 810/2710/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрове»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрове» (далі – відповідач або ТОВ «Дніпрове») про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6837,50 грн. та пені у розмірі 424,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушив вимоги ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та не забезпечив працевлаштування інвалідів згідно з встановленим законом нормативом, тому зобов’язаний сплатити до Фонду соціального захисту інвалідів передбачені законом адміністративно господарські санкції. Оскільки суму адміністративно-господарських санкцій відповідач самостійно не сплатив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення сум вказаної заборгованості разом з пенею.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 29.08.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач позову не визнав та подав до суду заперечення на адміністративний позов. В обґрунтування доводів заперечень відповідач зазначає, що у 2015 році на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дніпрове» середньооблікова кількість штатних працівників складала лише 7 осіб, а отже норматив, передбачений ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» до відповідача не застосовується, у зв’язку з чим відповідач наголошує, що не зобов’язаний сплачувати адміністративно-господарські санкції та пеню.

Також відповідач зазначає, що у звіті форми № 10-ПІ, який подано позивачу за 2015 рік, помилково зазначено середньооблікову кількість штатних працівників – 8 осіб, у зв’язку з чим відповідач у своїх запереченнях наголошує, що 09.09.2016 подав до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів уточнюючий звіт форми № 10-ПІ за 2015 рік, із зазначенням середньооблікову кількість штатних працівників – 7 осіб.

Таким чином, відповідач просить відмовити у задоволені адміністративного позові в повному обсязі.

Від позивача до суду надійшло клопотання від 01.11.2016, в якому позивач просив суд розглядати справу № 810/2710/16 за відсутності представників позивача у порядку письмового провадження та зазначив, що підтримує позовні вимоги.

На вказаному клопотанні представник відповідача зазначив, що не заперечує проти розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За наведених обставин, враховуючи відсутність потреби заслухати свідків чи експерта, керуючись приписами ст. 128 КАС України суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Відповідач є працедавцем, який відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зобов`язаний виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

При цьому, на думку позивача, відповідач не забезпечив працевлаштування 1 інваліда.

З огляду на зазначене та враховуючи дані щодо розміру середньої річної заробітної плати штатного працівника на підприємстві у 2015 році контролюючим органом підприємству було визначено адміністративно-господарські санкції у сумі 6837,50 грн., які, відповідач в добровільному порядку у визначений законодавством строк не сплатив.

У зв`язку з порушенням відповідачем терміну сплати вказаних адміністративно-господарських санкцій, позивачем на підставі приписів ч. 2 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» нараховано пеню у розмірі 424,08 грн.

Враховуючи, що суму адміністративно – господарських санкцій та пені відповідачем добровільно сплачено не було, Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з даним позовом.

Відповідач із висновками позивача про наявність у підприємства обов`язку сплачувати адміністративно – господарські санкції та пеню у зв`язку з порушенням вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не погоджується та зазначає, що у 2015 році на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дніпрове» середньооблікова кількість штатних працівників складала лише 7 осіб, а отже норматив передбачений ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», до відповідача не застосовується.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові засади соціальної захищеності інвалідів в Україні, що гарантують їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, визначаються Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Право інвалідів на працю, їх працевлаштування реалізується шляхом створення спеціального робочого місця, адаптацією основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Відповідно до ст. 18 Закону України від «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», обов’язок для підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч. 1 цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним (ч. 2 та ч.5 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

При цьому, згідно зі ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ч. 1 ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Частиною 2 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрі України від 31.01.2007 №70, роботодавці сплачують суму адміністративно-господарських санкцій відділенням Фонду соціального захисту інвалідів за місцем їх реєстрації як юридичних осіб до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, а порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки національного банку України за кожний календарний день прострочення.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

При цьому, враховуючи, що відповідачем було подано уточнюючий звіт форми № 10-ПІ за 2015 рік, із зазначенням середньооблікової кількості штатних працівників – 7 осіб, і позивач не перевіряв чи відповідають дані у цьому звіті фактичним обставинам справи, суд повинен перевірити правильність заповнення відповідачем звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за формою № 10-ПІ.

Зокрема, відповідач стверджує, що до нього не застосовуються вимоги ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» у 2015 році, оскільки середньооблікова кількість штатних працівників складала 7 осіб.

Так, на підтвердження власних доводів відповідач надає суду довідки форми № 1ДФ:

за 1 квартал 2015 року (а.с.67), з якої вбачається, що на підприємстві відповідача за трудовим договором (контрактом) працювало 7 осіб;

за 2 квартал 2015 року (а.с. 65), з якої вбачається, що на підприємстві відповідача за трудовим договором (контрактом) працювало 7 осіб;

за 3 квартал 2015 року (а.с. 63), з якої вбачається, що на підприємстві відповідача за трудовим договором (контрактом) працювало 8 осіб;

за 4 квартал 2015 року (а.с. 54 – 61), з якої вбачається, що на підприємстві відповідача за трудовим договором (контрактом) працювало 8 осіб;

Таким чином, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрове» за 2015 рік складає: 7,5 (7+7+7 (1 квартал 2015 року) +7+7+7 (2 квартал 2015 року) + 8+8+8 (3 квартал 2015 року) + 8+8+8 (4 квартал 2015 року) = 90 : 12 місяців).

середньооблікової кількості штатних працівників;

середньої кількості зовнішніх сумісників;

середньої кількості працюючих за цивільно-правовими договорами.

Згідно п. 3.2 Інструкції № 286 середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.

Відповідно до п. 3.2.1 Інструкції № 286 середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.

Середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12 (п. 3.2.5 Інструкції № 286).

Відповідно до п. 3 додатку до Інструкції № 286 округлення результатів обчислень для відображення у формах державних статистичних спостережень з праці здійснюється за правилом парної цифри. Округлюються цифри поступово справа наліво: якщо остання значуща цифра менше або дорівнює "4", вона відкидається; якщо - більше або дорівнює "6", найближча ліворуч від неї цифра збільшується на одиницю. Якщо остання значуща цифра "5", найближча ліворуч від неї цифра збільшується на одиницю, якщо вона непарна, а парна залишається без змін.

Як приклад в Інструкції № 286 зазначено, що при розрахунку кількості зовнішніх сумісників маємо результат 440 : 176 = 2,5. При округленні – 2.

Враховуючи правила округлення результатів обчислень, відповідно до п. 3 додатку до Інструкції № 286, середньооблікова кількість штатних працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрове» у 2015 році складала 7 осіб.

Таким чином, вказане підприємство не повинно було створювати робоче місце для працевлаштування інваліда.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, перевіривши правильність заповнення звіту форми № 10-ПІ за 2015 рік від 17.02.2016 зазначає, що відповідачем помилково вказано у звіті за 2015 рік середньооблікова кількість штатних працівників – 8 осіб, з наданих відповідачем документів відповідно до Інструкції № 286 встановлено, що середньооблікової чисельності штатних працівників становила 7 у зв’язку з чим норматив передбачений ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» до відповідача не застосовується, а отже адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 167 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.