Справа № 349/1644/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11154/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Макарика В.Я., Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

3 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та просив визнати протиправним рішення та дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, які полягають у невиплаті пенсії ОСОБА_1В у розмірі не меншому як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити з 24 березня 2017 року перерахунок пенсії у розмірі не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум та в подальшому виплачувати пенсію не меншу прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнати неправомірними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язано Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі, не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 3 квітня 2017 року та провести виплату нарахованих сум (за виключенням проведених виплат) та надалі виплачувати пенсію згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що загальний стаж позивача становить 24 роки 3 місяці 27 днів. Зароблений розмір пенсії становить 495,23 грн, іншу частину від суми пенсії (до 949 грн) доплачує держава. Тобто, апелянт зауважив, що позивач невправі отримувати мінімальну пенсію, оскільки він не має необхідного стажу. Зазначає, що суд першої інстанції не покликався на жоден нормативно-правовий акт, який регулює спірні правовідносини. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги відповідача. Вважає, що суд правильно задовольнив позовні вимоги, однак неправомірно зобовязав управління Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії та її виплату з 3 квітня 2017 року, в той час , як така підлягає перерахунку з моменту порушення права позивача на одержання її в належному розмірі.

Представник Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 29 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Галицького ОУПФУ з заявою про проведення перерахунку пенсії та просив виплачувати йому пенсію не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак, на підставі поданої заяви відповідач не провів перерахунку пенсії.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що призначена позивачу пенсія виплачується в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», але нарахований розмір пенсії є меншим, ніж встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, тому відповідач зобов'язаний усунути таку розбіжність.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-III до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-XIV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Таким чином, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 грн, з 1 травня - 1312 грн, з 1 грудня - 1373 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, на підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень апеляційний суд дійшов висновку, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Як встановлено судом першої інстанції, пенсія позивачу виплачується в порядку та у розмірі, встановленому ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» та розмір її становить 949 грн, що є менше розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Водночас, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, тоді як п. 2 Постанови №265 суперечить ст. 46 Конституції України, нормам Законів України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», «Про прожитковий мінімум», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Водночас, застосування положень Постанови №265 у 2017 році не може позбавляти особу її конституційного права на належний рівень життя, який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Окрім того, Конституційний Суд України у рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність та не врахував вимог cт. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Апеляційний суд також зауважує, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Петриченко проти України» (Заява №2586/07) від 12 липня 2016 року визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю 46 Конституції України про те, що розмір його пенсії був нижчим від встановленого у відповідний час прожиткового мінімуму. Аналогічних висновків Європейський суд з прав людини дійшов у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine) та у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine) (заява № 5231/04, від 7 жовтня 2010 року).

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії в розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Апеляційний суд звертає увагу, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому у разі виникнення підстав для перерахунку розмірів таких пенсій визначається лише дата, з якої особа має право на її перерахунок чи отримання пенсії у певному розмірі. Обмеження періоду, протягом якого суб'єкт владних повноважень має здійснювати обчислення пенсії відповідно до вимог закону, є безпідставним та суперечить вимогам статті 19 Конституції України.

Вказана позиція відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 01.10.2013 року (справа 21-338а13), яка з урахуванням вимог ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних спорах.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Слід зазначити, що статтею 195 КАС України чітко встановлено межі перегляду судом апеляційної інстанції. Так, частиною першою цієї норми закону визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Отже цією нормою встановлено можливість лише виходу за межі саме доводів апеляційної скарги, однак оскільки позивач не оскаржив в апеляційному порядку рішення суду в частині відмови в позові, таке не може бути предметом перегляду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року у справі № 349/1644/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 12 грудня 2017 року.