Справа № 640/10509/17
Суддя: Нев'ядомський Д. В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р.

Київський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Невядомського Д.В.,

при секретарі Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 до Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2017 року позивач звернулась з адміністративним позовом до суду, в якому просила:

визнати дії та бездіяльність Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харковащодо припинення їй виплати пенсії ї з квітня 2016 року - протиправними;

зобовязати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харковапоновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та сплатити їй заборгованість за період, починаючи з квітня 2016 року;

звернути постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць;

зобовязати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова у встановлений судом строк подати до суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заявленого позову посилалась на те, що вона є пенсіонером за віком. Вказувала, що до березня 2016 року включно вона отримувала пенсію шляхом зарахування коштів на її рахунок, відкритий в ПАТ «Приватбанк», проте з квітня 2016 року виплату їй пенсії було припинено. З підставами її припинення, на які посилається відповідач, вона категорично не згодна, а тому просила суд задовольнити її адміністративний позов в повному обсязі.

Досліджуючи вимоги позивача, які стосуються періоду з 01.04.2016 до 31.12.2016 року, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

З позову вбачається, що позивач не просила поновити строк звернення до адміністративного суду.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Підставою звернення до суду є протиправні рішення (дії чи бездіяльність), які порушують права (свободи чи інтереси) конкретної особи.

З аналізу вищезазначених норм статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Суд також враховує, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися» (ст. 99 КАС України), дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права на призначення та виплату пенсії і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого ч. 1 ст. 71 КАС України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Аналогічний підхід до визначення часу, з якого особа могла дізнатися про порушення свого права викладено у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року по справі № 6-2469цс16.

Відповідно ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, про порушення свого права на призначення та виплату пенсії позивач, із урахуванням реєстрації місця її проживання в м. Харкові, тобто за місцем розташування органу Пенсійного фонду, повинна була дізнаватись 26 числа кожного місяця, за який їй не було призначено та виплачено пенсію.

До суду позивач звернулась засобами поштового звязку 07 липня 2017 року, про що свідчить штамп відділу поштового звязку на відповідному конверті. Тобто, шестимісячний строк звернення до суду був пропущений позивачем з приводу визнання дій відповідача протиправними та зобовязання відповідача нарахувати і виплатити пенсію за період з квітня 2016 року по грудень 2016 року включно, адже про порушення права на виплату пенсії вже за квітень 2016 року позивач повинна була дізнатися 26 квітня 2016 року. Існування будь-яких обставин, які обєктивно перешкоджали позивачу дізнатися про порушення свого права на призначення та виплату пенсії із наступним зверненням її до суду, позивачем не доведено.

При цьому суд вважає, що норми ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, адже вказана норма стосується лише нарахованих в минулому сум пенсії, не отриманих з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Аналогічної позиції послідовно дотримується Верховний Суд України в своїх постановах по справам № 21-329а13, № 21-4289а15, № 21-1249а16.

З позовної заяви вбачається, що пенсія з 01.04.2016 року позивачу не нараховувалась, а тому жодних підстав для застосування ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у цій справі немає.

Слід також зазначити, що КАС України передбачає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Таких поважних причин, обставин позивачем не наведено, а судом не встановлено, тобто не встановлено обставини, які б заважали (робили б неможливим) звернення позивача до суду з цим позовом.

З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що позивач пропустив без поважних причин шестимісячний строк для звернення до суду, передбачений ч.2 ст. 99 КАС України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій т бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії за період до 01 січня 2017 року підлягають залишенню без розгляду.

Положеннями ст.100 КАС України передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7-11, 99,100, 155, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій та бездіяльність протиправною та зобовязання вчинити певні дії за період до 01 січня 2017 року - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії ухвали, у разі постановлення ухвали у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Невядомський Д.В.