Справа № 537/5555/17
Суддя: Маханьков О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/232/2017
Справа № 537/5555/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Радіонова Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом начальника Крюківського районного відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 17.02.1970року народження, громадянин ОСОБА_4 Федерації, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення за межі України громадянина ОСОБА_4 Федерації ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач начальник Крюківського відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., затримати громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., Ріпкинський р-н, с. Розсудів вул. Лісна, 5 на строк 6 місяців та звернути до негайного виконання постанову суду.

На обґрунтуванням позову зазначила, що 15.08.2017року до Крюківського районного відділу у місті Кременчуці надійшло подання з відділення поліції № 1 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області, про те що в ході проведення профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант» 12.08.2017 року виявлено громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який у нетверезому стані палив тютюнові вироби в громадському місці, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1, ст. 178 КУпАП. Перевіркою документів порушника встановлено, що він 27.09.2001 року в'їхав на територію України та безпідставно знаходиться в Україні.

Згідно отриманого подання перевірено документи та встановлено, що дійсно громадянин ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 Федерації, прибув в Україну 27.09.2001 КПП «Зернове» (дато-штамп 27.09.2001 сторінка паспорта 26) по паспорту громадянина ОСОБА_4 Федерації зразка 1974 року серії VІ-ЕА №585303 виданим 16.10.1995 року відділом внутрішніх справ м.Інти Республіки Комі у приватних справах.

Маючи дозволений строк перебування в Україні 90 діб на протязі 180, гр. ОСОБА_2 не виїхав за межі держави та незаконно знаходиться на території України.

На підставі статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пункту 2.2 постанови Кабінету Міністрі України від 15.02.2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (в редакції від 26.07.2016 року), 15.08.2017 року громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ознаками ч. 1, ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративний штраф у сумі 510 грн. Штраф сплачено.

Громадянин ОСОБА_2 надав пояснення, що коштів для сплати штрафу, оформлення паспорту громадянина ОСОБА_4 Федерації для виїзду за кордон для перетину кордону та виїзду з України не має. В м.Кременчуці проживає його донька громадянка України ОСОБА_5, але через зловживання батьком алкоголем, стосунки між ними взагалі не підтримуються.

25.08.2017 року в порядку ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., Крюківським РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області прийнято рішення про примусове повернення з України з забороною подальшого в'їзду в Україну строком на 3 роки, яким останнього зобовязано виїхати за межі України до 14 вересня 2017 року.

З рішенням від 25.08.2017 року про примусове повернення з України громадянин ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., був ознайомлений 25.08.2017 року та зобов'язався його виконати не пізніше 14.09.2017 року, що підтверджується його підписом у вказаному рішенні.

У термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення, громадянин ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., не залишив територію України.

Враховуючи те, що громадянин ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ухиляється від виїзду з України після прийнятого рішення про примусове повернення, проживає на території України без реєстрації, в нього відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні, відсутні також обставини, які, згідно ч. 8 ст. 26 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняють примусове видворення за межі України (громадянин ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., не перебуває у процедурі визнання біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту; не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; в ОСОБА_4 Федерації його життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; не загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; не загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки); є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі (не має постійного місця проживання, законних засобів для існування), просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів , викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засідання позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Як убачається з матеріалів справи, під час перебування в Україні громадянин ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., вчинив адміністративне правопорушення, т.я. у нетверезому стані палив тютюнові вироби в громадському місці, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1, ст. 178 КУпАП. Перевіркою документів порушника встановлено, що він 27.09.2001 року в'їхав на територію України та безпідставно знаходиться в Україні.

15.08.2017 року громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ознаками ч. 1, ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративний штраф у сумі 510 грн. Штраф сплачено.

Громадянин ОСОБА_2 надав пояснення, що коштів для сплати штрафу, оформлення паспорту громадянина ОСОБА_4 Федерації для виїзду за кордон для перетину кордону та виїзду з України не має. В м.Кременчуці проживає його донька громадянка України ОСОБА_5, але через зловживання батьком алкоголем, стосунки між ними взагалі не підтримуються.

На підставі положень ч. 5, ч. 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ч. 1 п. 1.6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 806/21119 від 21.05.2012 року, іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

За отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України не звертався.

У термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення, громадянин ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., не залишив територію України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, установи, організації (юридичні особи), субєкти владних повноважень.

В пункті 7 ч. 1 ст. 3 КАС України дано визначення субєкта владних повноважень, це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ч.1 ст.183-7 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Інформаційним листом за № 844/12/13-13 від 13 червня 2013 року Вищий адміністративний суд України розяснив, що центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба України, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405/2011. Згідно з пунктом 7 цього Положення Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Отже, Положення про Державну міграційну службу України прямо передбачає можливість надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України передбачених Положенням повноважень. Пунктом 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 563, встановлено, що завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України права прийняття рішення про примусове повернення іноземців, права подання позову про видворення іноземців узгоджується з положеннями частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», частини першої статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Згідно ч. 13 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України позовні заяви та апеляційні скарги у справах, передбачених частиною першою цієї статті, подаються до адміністративного суду без сплати судового збору.

Враховуючи те, що громадянин ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ухиляється від виїзду з України після прийнятого рішення про примусове повернення, проживає на території України без реєстрації, в нього відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні, відсутні також обставини, які, згідно ч. 8 ст. 26 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняють примусове видворення за межі України (громадянин ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2, 17.02.1970р.н., не перебуває у процедурі визнання біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту; не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; в ОСОБА_4 Федерації його життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; не загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; не загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки); є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі (не має постійного місця проживання, законних засобів для існування);

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби України з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

З вищевикладеного убачається, що доказів, які мали підтвердити законність перебування відповідача на території України, суду надано не було.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин ОСОБА_4 Федерації грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України та його затримання.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання постанови про примусове видворення відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 99, 158, 159, 160-163, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України; ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» за № 1 від 25 червня 2009р, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов начальника Крюківського відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2

Затримати громадянина ОСОБА_4 Федерації з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, що знаходиться за адресою: Чернігівська область Ріпкинський район с. Розсудів вул. Лісна 5 на строк 6 місяців

Постанову суду про примусове видворення з України громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2 - звернути до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Маханьков О.В.

Повний текст постанови виготовлений 14.12.2017 року