Справа № 808/1536/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Справа № 808/1536/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Печерикіної А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ

до Шевченківського міського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

третя особа ОСОБА_1

про скасування постанови в частині, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ (далі позивач або ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ) до Шевченківського міського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі третя особа) в якому позивач просить суд: скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №9902166 від 07.11.2008, видану Шевченківським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, правонаступником якого є відповідач, в частині накладення арешту на майно, а саме на будинок, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Різдвяна (Девятого січня), буд.2/пров.Відрадний, буд.11.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Шевченківським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було протиправно накладено арешт на будинок, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Різдвяна (Девятого січня), буд.2/пров.Відрадний, буд.11, який є предметом іпотеки та вважає, що переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок даного майна має ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ, оскільки зазначене майно перебуває в іпотеці та права вимоги за зобовязаннями третьої особи ОСОБА_1 по кредитному договору, передані ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ згідно договору факторингу.

Представник позивача у судове засідання не прибув. Через канцелярію суду надав заяву (вх. 31276 від 14.11.2017) про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

26.10.2017 від відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа до судового засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Про причини неявки суд не повідомила, заперечень чи будь-яких заяв до суду не надала.

За приписами ч. 11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглядати справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України, не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (далі- банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобовязався надати Позичальнику, а Позичальник прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 60000,00 доларів США та сплатити проценти, комісії, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Сума кредиту дорівнює еквіваленту 303000,00 грн. Строк повернення кредиту встановлений графіком погашення, але не пізніше 23.10.2028. Кредит надано для задоволення особистих потреб Позичальника. У забезпечення виконання зобовязань Позичальника, банком приймається застава нерухомості житловий будинок, загальною площею 98,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. 9 Січня, буд.2/пров.Відрадний, буд.11, та земельна ділянка, загальною площею 503,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. 9 Січня, буд.2/пров.Відрадний, буд.11 згідно договору іпотеки, та порука ОСОБА_2, згідно договору поруки.

З метою забезпечення належного виконання вищезазначеного Договору між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (Іпотекодержатель) було укладено Договір іпотеки № 0/З від 24.10.2007, відповідно до умов якого Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно жилий будинок (далі - Приміщення), що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Девятого січня, буд. 2 (два)/пров. Відрадний, буд.11 (одинадцять) та Земельну ділянку (далі - Земля), що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Девятого січня/пров. Відрадний, 2/11. Загальна вартість Предмета іпотеки становить 543412,00 грн.

При посвідченні вказаного договору, зареєстрованого у реєстрі за № 2770,приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу м. Запоріжжя ОСОБА_3 на підставі статті 73 Закону України Про нотаріат накладена заборона відчуження зазначеного жилого будинку та земельної ділянки (зареєстровано у реєстрі для реєстрації заборон за № 323 від 24.10.2007 року), що належать ОСОБА_1, до припинення чи розірвання договору.

12.12.2011 між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ (Фактор) укладено Договір факторингу № 1за умовами якого Клієнт зобовязується передати у власність Фактору, а Фактор прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Обсяг (сума) Прав Вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку 1 до договору. Винагорода Фактора за фінансування Клієнта відповідно до цього Договору полягає у дисконтуванні суми боргу, що складають предмет Прав Вимоги. Винагорода вважається отриманою Фактором у момент сплати Фактором Суми Фінансування. Одночасно з відступленням Прав Вимоги до Фактора переходять усі права Клієнта за усіма договорами забезпечення. Передання прав Клієнта за договорами забезпечення, що були посвідчені нотаріально, відбувається на підставі окремого договору, що укладається сторонами одночасно з укладанням цього договору і підлягає нотаріальному посвідченню (підпункти 1.1, 1.2, 1.4, 1.5 пункту 1 договору).

У звязку з укладенням вищевказаного договору, 12.12.2011 між ПАТ УкрСиббанк (Цедент) та ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ (Цесіонарій) укладено Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно якого ПАТ УкрСиббанк передав, а ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ прийняв права вимоги за договором іпотеки.

Постановою державного виконавця Сивоненко С.С. Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 07.11.2008 було відкрите виконавче провадження №9902166 з примусового виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2008, постановленої у справі №2-3989 з метою забезпечення позову ТОВ «Будімпекс» до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Відповідно до наданої позивачем ОСОБА_4 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 9902166 від 07.11.2008, яка винесена державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ( далі- Шевченківського ВДВС ЗМУЮ) ОСОБА_5 на обєктобтяження: будинок за адресою: м.Запоріжжя, вул. 9 Січня, буд.2/пров.Відрадний, буд.11, накладено арешт.

Постановою державного виконавця Сивоненко С.С. Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 14.11.2008 виконавче провадження №9902166 з примусового виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2008, постановленої у справі №2-3989 з метою забезпечення позову ТОВ «Будімпекс» до ОСОБА_1 про стягнення суми, було закінчене, у звязку із її виконанням.

Під час звернення до нотаріуса 26.04.2017, позивачу стало відомо, що на майно ОСОБА_1, яке є предметом іпотеки (будинок), накладено арешт Шевченківським ВДВС ЗМУЮ у ВП № 9902166 від 07.11.2008.

Вважаючи накладення такого арешту на майно ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження протиправним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

За приписами ст. 129-1 Конституції України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, судове рішення є обовязковим до виконання. Аналогічна норма містилась в попередній редакції розділу VIII Конституції України (ст. 124).

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV) (Закон № 606-XIV діяв на час прийняття оскаржуваної постанови), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 5 Закону № 606-XIV в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови,було визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 3 Закону № 606-XIV в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови,було передбачено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 2 частини 2 статті 3 Закону № 606-XIV в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови, визначалось, що відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 5 ст. 25 Закону № 606-XIV в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови, за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог державний виконавець розпочинає вчиняти виконавчі дії не пізніше ніж у 5-денний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень частини 1 статті 55 Закону № 606-XIV в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови,арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 3 частини 6 статті 55 Закону № 606-XIV в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови, було визначено, що арешт застосовується при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

За змістом вимог частин 6, 7 ст. 3 Закону України Про іпотеку від 05.06.2003 № 898-IV, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ, має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

Частиною 8 статті 52 Закону № 606-XIV в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови, було визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що під час здійснення виконавчого провадження у якому прийнята оскаржувана постанова, відбувалось примусове звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відтак, судом встановлено, що оскаржувана постанова була прийнята державним виконавцем на підставі та в межах повноважень наданих йому законом, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2008, постановленої у справі №2-3989 з метою забезпечення позову ТОВ «Будімпекс» до ОСОБА_1 про стягнення суми.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю Кей-Колект до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача: ОСОБА_1, про скасування постанови від 07.11.2008 ВП № 9902166 в частині накладення арешту на майно-відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко