Справа № 2270/9790/11
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/9790/11
Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Білоуса О.В. Мельник-Томенко Ж. М.

при секретарі: Грищук С.Д.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області до Старокостянтинівського комбінату комунальних підприємств про зобов'язання виконати вимоги , -

В С Т А Н О В И В :

Контрольно-ревізійне управління в Хмельницькій області звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом щодо стягнення з Старокостянтинівського комбінату комунальних підприємств до Місцевого бюджету коштів в сумі 11 000 грн. та забезпечення виконання п. 16 Вимоги від 07.02.2011 року № 14-33/165 "Про усунення недоліків за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності" шляхом зобов'язання відповідача виконати вимоги КРУ в Старокостянтинівському районі та м. Старокостянтинові стосовно внесення, керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, змін до договору оренди в частині підвищення розміру орендної ставки, приведення у відповідність орендованих площ та відображення в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості орендарів. В разі отримання відмови контрагентів, позивач просить внести зміни та розірвати договір в установленому законодавством порядку. В іншому випадку позивач вимагає стягнути з осіб, винних у заниженні орендних ставок, шкоду у порядку та розмірі, встановленому 130-136 КЗпП України.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.08.2011 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за даним позовом у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України.

Не погоджуючись із судовим рішенням позивач оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу суду від 11.08.2011 року, а справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для проводження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач вказує, що судове рішення в даному випадку прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки КРУ в Хмельницькій області використало своє законне право на звернення до суду в інтересах держави, свої повноваження не перевищувало і діяло відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - на підставі, в межах повноважень і у спосіб, визначений Законом.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили суд задовольнити її вимоги.

Відповідач явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, причини їх неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений завчасно і належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для розгляду апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала можливим здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників відповідача.

Вислухавши пояснення представників позивача, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушених прав, а позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки законом не надано Контрольно-ревізійному управлінню в Хмельницькій області повноважень на звернення до адміністративного суду з позовом щодо зобов'язання позивача виконати вимоги контрольно-ревізійного органу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з даними висновками, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи, вимоги позивача в межах розгляду даної справи стосуються забезпечення виконання відповідачем п. 16 Вимоги від 07.02.2011 року № 14-33/165 "Про усунення недоліків за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності".

У відповідності до ч. 3 ст. 6 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Статус державної контрольно-ревізійної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначаються Законом України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні". Державна контрольно-ревізійна служба у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента та Кабінету Міністрів України, а також спільним Наказом від 19.10.2006 N 346/1025/685/53 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 році за N 1166/13040 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної контрольно-ревізійної служби, органів прокуратури, внутрішніх справ, Служби безпеки України (далі-Наказ).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів, або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Права державної контрольно-ревізійної служби визначені у статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", у відповідності до п. 10 якої контрольно-ревізійному управлінню надано право звертатися до суду в інтересах держави, лише якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Активами в свою чергу у відповідності до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції в результаті аналізу норм чинного законодавства дійшла висновку, що законодавець не наділяє органи контрольно-ревізійного управління повноваженнями на звернення до суду з позовами щодо забезпечення виконання вимог про усунення недоліків за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності шляхом внесення змін до договору оренди в частині підвищення розміру орендної ставки, приведення у відповідність орендованих площ та відображення в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості орендарів або розірвання договору в установленому законодавством порядку чи стягнення з осіб, винних у заниженні орендних ставок, шкоду у порядку та розмірі, встановленому 130-136 КЗпП України.

Способом захисту порушеного права держави в контексті положень ст. 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" є звернення органу Контрольно-ревізійної служби до суду з позовом до підконтрольної особи про стягнення коштів, які отримані безпідставно та з порушенням чинного законодавства.

Крім того, викладені вимоги є неконкретними та допускають альтернативні шляхи їх виконання, а формулювання вимоги у вигляді "забезпечення" виконання вимоги КРУ не узгоджується із приписами ст.ст. 105, 162 КАС України.

Судова колегія зазначає також, що відповідно до п.10 статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" органи КРУ мають право звертатись із позовом до суду, з підстав наведених у цьому пункті, саме в інтересах держави, проте зміст позовної заяви свідчить про недотримання цієї норми позивачем при зверненні до суду.

Враховуючи викладене, поданий позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд першої інстанції, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, правомірно відмовив у відкритті провадження у даній справі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обставин, встановлених судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч.1 ст.199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.08.2011 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 листопада 2011 року .

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

секретар