Справа № 679/1461/17
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/217/2017
Справа № 679/1461/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

при секретарі Федорчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_2 про визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернулася до суду, в порядку адміністративного судочинства, із позовом до інспектора СРПП Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_2, в якому просить визнати дії інспектора неправомірними та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №594763 від 03.10.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 03.10.2017 року інспектор СРПП Нетішинського ВП лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №594763, в якій зазначив, що вона 03.10.2017 року о 19 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf» державний номерний знак «KV61HXC» в м.Нетішин по вул.Набережна, порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку на Т-подібному перехресті, чим порушила пункт 15.9. ґ ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

З оскаржуваною постановою вона категорично не погоджується, оскільки Правил дорожнього руху не порушувала, протягом багатьох років є сумлінним водієм і жодного разу не притягувалася до відповідальності за порушення ПДР.

Відповідно до ч.3 ст.288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 5ст. 258 КУпАП, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обовязок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що оскільки її дії, які інспектор вважає адміністративним правопорушенням не було зафіксовано в автоматичному режимі, а відтак працівник поліції не мав права виносити постанову без складання відповідного протоколу. А також, працівник патрульної поліції не має права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Постанова не містить посилання на докази на підставі яких Інспектор дійшов висновку про наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення та Інспектором не було встановлено обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, як того вимагає ст. 280 КУпАП. Крім того, інспектор поліції не встановив відстань від зупинки її автомобіля до «теобразного» перехрестя.

Враховуючи наведені обставини позивачка вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, вказуючи також на відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження її умислу та вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Також вказав на те, що розгляд справи було проведено посадовою особою, повноваження якої на притягнення до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку не підтверджені та з порушенням вимог закону щодо місця її розгляду, оскільки справа була розглянута на місці вчинення правопорушення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення водіями транспортних засобів правил зупинки тягне за собою адміністративну відповідальність.

Зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 594763 від 03.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 03.10.2017 року о 19 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf» державний номерний знак «KV61HXC» в м.Нетішин по вул.Набережна, порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку на Т-подібному перехресті, чим порушила пункт 15.9. ґ ПДР України. За вчинення даного адміністративного правопорушення до неї застосовано адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачі у справі зобовязані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.ст. 71, 128 КАС України.

Як роз'яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи, у постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме наявні докази вини у скоєнні позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Виходячи з вимог статті 71 КАС України, відповідач повинен був довести, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, проте будь-яких доказів цього не надав. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд погоджується із доводами позивачки, про те, що відповідачем не зясовано всіх обставин відповідно до вимог ст.280 КУпАП, всупереч ч.2 ст.71 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача і які б доводили достовірність порушенням позивачкою ОСОБА_1 дорожнього руху України.

З наведеного вбачається, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, не забезпечив доказування, як того вимагає ст.71 КАС України, що дає підстави суду зробити висновок про недоведеність вини позивача в порушенні Правил дорожнього руху України. Тому враховуючи положення ст.62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позивач не може нести відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, спростувати письмові пояснення позивачки та пояснення її представника немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням зясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення до адміністративної відповідальності позивачки за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 247, 268, 287, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 3,11,17,18,19, 69-71,159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №594763 від 03.10.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Нетішинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий Р.М. Стасюк