Справа № 820/2306/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 р.Справа № 820/2306/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2017р. по справі № 820/2306/17

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України

про визнання незаконними та скасування наказів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 26.04.2017р. №1509/7 «Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в частині включення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 у перелік державний реєстраторів та суб'єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1704/7 від 19.05.2017р. «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1»;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1741/5 від 29.05.2017р. «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1741/5 від 29.05.2017 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 05.12.2017 за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 26.04.2017 №1509/7 "Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" затверджено перелік державних реєстраторів та суб'єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, затверджено перелік державних реєстраторів та суб'єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також визначено провести моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з дати набрання чинності цим наказом у строк до 01 червня 2017 року.

Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 включено до вищевказаних переліків під номерами 16 та 14 відповідно.

На підставі наказу від 26.04.2017 №1509/7 головним спеціалістом відділу акредитації, контролю та моніторингу суб'єктів державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату проведено моніторинг реєстраційних дій державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, за результатами якого складено Акт від 12.05.2017.

Відповідно до висновків Акту від 12.05.2017 в ході проведення моніторингу реєстраційних дій, вчинених державним реєстратором - приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 виявлено порушення вимог статті 34 Закону України «Про речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 8, 9, 15 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 та вимоги Наказу Міністерства юстиції України від 21.11.2016 № 3276/5.

На підставі вищевказаного акту відповідачем винесено наказ №1704/7 від 19.05.2017 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1», відповідно до якого призначено проведення камеральної перевірки позивача з 19.05.2017.

За результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора - Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 комісією, створеною на підставі наказу №1704/7 від 19.05.2017, складено довідку від 26.05.2017, відповідно до якої в ході проведення моніторингу реєстраційних дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 виявлено порушення вимог статей 10, 15, 16, 19, 29, 34 Закону (у редакціях, чинних на момент вчинення реєстраційних дій), пунктів 8, 9, 10, 11, 15 Порядку №1141 (у редакціях, чинних на момент вчинення реєстраційних дій) та запропоновано тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на З (три) місяці.

Наказом Міністерства юстиції України №1741/5 від 29.05.2017 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці, визначено, що Департаменту державної реєстрації та нотаріату здійснити передачу документів, які подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, відповідним суб'єктам державної реєстрації, що забезпечують зберігання реєстраційних справ у паперовій формі. Підставою винесення наказу визначено довідку від 26.05.2017 року за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на підставі наказу Міністерства юстиції України від 19.05.2017 №1704/7.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суб'єкт владних повноважень за правилами ч.2 ст.71 КАС України не довів правильності юридичних мотивів та обґрунтованості фактичних мотивів, покладених в основу наказу №1741/5 від 29.05.2017 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного наказу відповідачем визначено довідку від 26.05.2017 року за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на підставі наказу Міністерства юстиції України від 19.05.2017 №1704/7.

Відповідно до довідки за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 від 26.05.2017 комісією встановлено наступні порушення.

Згідно з відомостями Державного реєстру прав 02.03.2017 до приватного нотаріуса ОСОБА_1 із заявою про державну реєстрацію іншого речового права (припинення іпотеки), яка була зареєстрована у базі заяв Державного реєстру прав за №21231926, звернулися ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСТАНТ ЛІДЕР XXI» та ОСОБА_3. За результатами розгляду вищезазначеної заяви 02.03.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_1 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34118648, однак на порушення вимог статті 34 Закону адміністративний збір у розмірі 160 грн. (0,1 прожиткового мінімуму) було стягнуто як за проведення державної реєстрації права власності (прожитковий мінімум на 01.01.2017 рік дорівнює 1600 грн.), а не передбачені Законом 80 грн. за проведення державної реєстрації (виникнення, припинення) іпотеки. Аналогічні порушення було допущено при розгляді заяви зареєстрованої у базі заяв Державного реєстру прав за № 21235064.

Також 02.03.2017 до приватного нотаріуса ОСОБА_1 із заявою про державну реєстрацію обтяження (виникнення заборони на нерухоме майно), яка була зареєстрована у базі заяв Державного реєстру прав за № 21224881, звернулися ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСТАНТ ЛІДЕР XXI» та ОСОБА_3. За результатами розгляду вищезазначеної заяви 02.03.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_1 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 34108597, однак на порушення вимог статті 34 Закону адміністративний збір у розмірі 160 грн. (0,1 прожиткового мінімуму) було стягнуто як за проведення державної реєстрації права власності (прожитковий мінімум на 01.01.2017 рік дорівнює 1600 грн.), а не передбачені Законом 80 грн. за проведення державної реєстрації (виникнення, припинення) обтяження. Аналогічні порушення було допущено при розгляді заяви, зареєстрованої у базі заяв Державного реєстру прав за № 21233632.

Відповідно до ч.3 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за державну реєстрацію обтяжень речових прав, іпотеки справляється адміністративний збір у розмірі 0,05 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з наданими позивачем копіями реєстраційних справ 02.03.2017 року до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 подані заяви №№ 21231926, 21235064 про реєстрацію іншого речового права, іпотеки - вид реєстрації «виникнення» та Заяви № 21224881, 21233632 про державну реєстрацію обтяження, заборони - вид реєстрації «виникнення». Реєстраційні дії по цим заявам проведені у результаті вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення Договору.

Відповідно до п.4 ст.34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за державну реєстрацію прав, у результаті вчинення нотаріальних дій, справляється адміністративний збір у розмірі 0,1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Таким чином, оскільки зазначені реєстраційні дії вчинені в результаті вчинення нотаріальної дії, то в даному випадку позивачем правомірно стягнуто адміністративний збір у розмірі 0,1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (160 грн.), а відповідач помилково застосував до вищевказаних заяв положення ч.3 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою визначено розмір адміністративного збору за державну реєстрацію обтяжень речових прав, іпотеки (не в результаті вчинення нотаріальної дії).

Також, відповідно до вищезазначеної довідки за результатами проведення камеральної перевірки, у ході перевірки дотримання законодавства щодо проведення реєстраційних дій по заявах про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було встановлено відсутність сформованих рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у заявах №№ 20483868, 19173826, 18389231, 18669918, 18739935, 18669196, 18739165, 21142543, 19928281, 20096104, 19383528, 19467200, 19608937, 19689565, 19467200, 18893486, 18990348, 19150203, 19154045, 19154788, 19155348, 19172230, 19173311, 17895283, 17929349,18026932, 17408738, 17409699, 17410329, 17061241, 17156360, 17179820, 17213490, 17266883, 17408738, 17409699, 17410329, 16803425, 16998460, 16677437, 16419497, 16489511, 16490547.

Наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2016 № 3276/5 затверджені вимоги до оформлення заяв та рішень у сфері державної реєстрації прав.

На підтвердження наявності сформованих рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у зазначених в довідці заявах, позивачем було надано копії друкованої форми всіх рішень, які були прийняті за результатами розгляду всіх вищезазначених заяв, а саме рішення №33355202 від 05.01.2017 року за результатом розгляду заяви № 20483868 від 05.01.2017 року; №32027210 від 25.10.2016 року за результатом розгляду заяви № 19173826 від 25.10.2016 року; №31210229 від 02.09.2016 року за результатом розгляду заяви № 18389231 від 02.09.2016 року; №31568665 від 26.09.2016 року за результатом розгляду заяви № 18669918 від 21.09.2016 року; №31648584 від 30.09.2016 року за результатом розгляду заяви № 18739935 від 26.09.2016 року; №31500547 від 21.09.2016 року за результатом розгляду заяви № 18669196 від 21.09.2016 року; №31569406 від 26.09.2016 року за результатом розгляду заяви № 18739165 від 26.09.2016 року; №34027217 від 24.02.2017 року за результатом розгляду заяви № 21142543 від 24.02.2017 року; №32795487 від 08.12.2016 року за результатом розгляду заяви № 19928281 від 08.12.2016 року; №32943194 від 15.12.2016 року за результатом розгляду заяви № 20096104 від 15.12.2016 року; №3222829 від 04.11.2016 року за результатом розгляду заяви № 19383528 від 04.11.2016 року; №32318422 від 10.11.2016 року за результатом розгляду заяви № 19467200 (повторюється двічі) від 10.11.2016 року; №32460318 від 21.11.2016 року за результатом розгляду заяви № 19608937 від 21.11.2016 року; №32593772 від 28.11.2016 року за результатом розгляду заяви № 19689565 від 24.11.2016 року; №31723682 від 05.10.2016 року за результатом розгляду заяви №18893486 від 05.10.2016 року; №31818961 від 11.10.2016 року за результатом розгляду заяви № 18990348 від 11.10.2016 року; №32000902 від 24.10.2016 року за результатом розгляду заяви №19150203 від 21.10.2016 року; №32002265 від 24.10.2016 року за результатом розгляду заяви №19154045 від 21.10.2016 року; №32002681 від 24.10.2016 року за результатом розгляду заяви №19154788 від 21.10.20, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Отже, виявлені відповідачем порушення Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 вимог чинного законодавства у вигляді відсутності сформованих рішень повністю спростовано позивачем наданими копіями вказаних рішень, які зберігаються в реєстраційних справах.

Відповідно до довідки за результатами проведення камеральної перевірки, перевіркою проведення реєстраційних дій, вчинених приватним нотаріусом ОСОБА_1 за заявами №№ 9833232 від 13.01.2015 року; 9847776 від 20.01.2015 року; 9849223 від 20.01.2015 року; 9881884 від 22.01.2015 року; 9883879 від 22.01.2015 року; 9980686 від 29.01.2015 року; 10406562 від 27.02.2015 року; 11339120 від 12.05.2015 року; 11608515 від 28.05.2015 року; 11956262 від 19.06.2015 року; 12050809 від 25.06.2015 року; 12264345 від 09.07.2015 року; 12264985 від 09.07.2015 року; 12284530 від 10.07.2015 року; 12328158 від 14.07.2015 року; 12796358 від 12.08.2015 року; 12815294 від 13.08.2015 року; 13158661 від 07.09.2015 року, встановлено, що приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_1 не в повному обсязі перевірила інформацію на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, а саме не було здійснено пошуків у Державному реєстрі прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна, чим порушила п.11 Порядку №1141.

Разом з тим, відповідно до наданих позивачем скриншотів з державного реєстру з відповідною отриманою інформацією по вищезазначеним заявам на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, державним реєстратором приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_1 проведена перевірка шляхом пошуків у Державному реєстрі речових прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, за адресою об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до п.11 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами: 1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи: для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, податковий номер; для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України; для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер; 2) за адресою об'єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради».

При здійсненні пошуку за параметрами «адреса» Державний реєстр прав надає інформацію безпосередньо щодо розділу в тому числі інформацію щодо речових прав зареєстрованих у цьому розділі, а також інформацію щодо речових прав на нерухоме майно, яка може міститися в спецрозділах. При здійсненні пошуку за параметрами «реєстраційний номер» програмне забезпечення видає звужену інформацію, та при здійсненні такого пошуку програмне забезпечення не надає інформацію щодо речових прав та обтяжень, зареєстрованих в спецрозділах.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що здійснення пошуку не за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна, а за адресою нерухомого майна не могло порушити будь-яких прав фізичних або юридичних осіб, та не могло завдати будь якої шкоди, та направлено на отримання більш повної інформації щодо об'єкту нерухомого майна.

Також, за результатами проведення камеральної перевірки відповідачем встановлено, що приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_1 при проведенні реєстраційних дій за заявою №10864648 не здійснила пошуків інформації в державному реєстрі прав та не сформувала відомостей за результатами такого пошуку, чим порушила п.10,11 Порядку.

За заявою № 10864648 від 01.04.2015 року «Про внесення змін до запису державного реєстру речових прав на нерухоме майно», а також за заявами №№ 12265491 від 09.07.2015 року, .10.2015 року здійснено пошук черговості заяв.

Пунктом 1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дії) визначено порядок проведення державної реєстрації, який не передбачав виконання пошуку черговості розгляду заяв.

Пункт 6 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дії) встановлював, що у разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав державним реєстратором встановлено, що подані інші заяви про державну реєстрацію прав на те саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. При цьому заява розглядається тільки після прийняття рішення державним реєстратором щодо попередньо розглянутої заяви і внесення ним відповідного запису до Державного реєстру прав.

Таким чином, на час розгляду зазначених заяв, закон не передбачав вимоги щодо того, що пошук черговості розгляду заяв повинен здійснюватися тільки після реєстрації заяви, яку подано державному реєстратору, у базі заяв та запитів.

Пункт 1 ст.18 розділу VI Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким чітко встановлено порядок проведення державної реєстрації прав, набув чинності в редакції Закону від 06.10.2016 року.

Відповідно до довідки відповідачем виявлено порушення процедури державної реєстрації за заявою №12265491 від 09.07.2015 року щодо пошуків інформації, які сформовані після прийняття рішення про внесення змін до запису.

Відповідач вказує на незаконність висновку суду першої інстанції про те, що у державного реєстратора при внесенні змін до запису та виправлення технічної помилки була вся наявна інформація щодо суб'єкта та об'єкта нерухомого майна.

При цьому, апелянт посилається на порушення державним реєстратором ч.1 ст. 15 Закону, а саме на те, що відомості за результатом пошуку інформації було сформовані вже після прийняття рішення про внесення змін до запису.

Натомість, як встановлено судом першої інстанції, 09.07.2015 року державному реєстратору подано заяву про державну реєстрацію права власності, в процесі розгляду цієї заяви проведені всі реєстраційні дії, у тому числі зроблені пошуки інформації щодо суб'єкта та об'єкта нерухомого майна, але при виконанні реєстраційних дій державним реєстратором-нотаріусом допущено технічну помилку. Одразу ж заявником подано заяву №12265491 від 09.07.2015 про внесення змін до запису, з метою виправлення цієї технічної помилки. Таким чином, у державного реєстратора при внесенні змін до запису та виправлення технічної помилки наявна вся актуальна інформація щодо суб'єкта та об'єкта нерухомого майна.

Так дійсно, встановлений законом чи підзаконним нормативно- правовим актом порядок реалізації управлінської функції має бути безумовно додержаний суб'єктом владних повноважень навіть і у тому випадку, коли такий порядок має суто формальний характер.

Проте, матеріали справи не містять жодних даних, які б вказували на те, що внаслідок того, що відомості за результатом пошуку інформації було сформовано вже після прийняття рішення про внесення змін до запису, при тому, що у державного реєстратора при внесенні змін до запису та виправлення технічної помилки наявна вся інформація щодо суб'єкта та об'єкта нерухомого майна, приватним нотаріусом як державним реєстратором було прийнято помилкове рішення або порушено права і інтереси будь - яких осіб.

Відповідно до п.8 Порядку під час проведення камеральної перевірки комісія має право: 1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів; 2) витребувати у суб'єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; 3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб'єктів державної реєстрації надання пояснень.

Жодних доказів того, що під час проведення камеральної перевірки суб'єктом владних повноважень вживались будь-які заходи щодо перевірки порушень, які виявлено на підставі даних реєстру, у тому числі відповідачем не запитувались копії документів на паперових носіях, пояснення суб'єкта перевірки, тощо матеріали справи не містять.

Крім того, при прийнятті рішення у формі наказу Міністерства юстиції України №1741/5 від 29.05.2017 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» на підставі довідки про результати камеральної перевірки відповідачем порушено принципи обґрунтованості та гласності.

Зокрема, принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Суб'єкт владних повноважень повинен застосовувати принцип гласності, приймаючи рішення, що матиме вплив на права, свободи чи інтереси особи, особливо, якщо це рішення може мати несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймають рішення, має право бути вислуханою суб'єктом владних повноважень: вона може наводити обставини та докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо.

Як встановлено судом вище, відповідачем при проведенні камеральної перевірки, складенні довідки та винесення оскаржуваного наказу не забезпечено участі позивача у процесі прийняття рішення шляхом можливості надати пояснення, а також відповідачем не досліджено усі документи, які мали значення при прийнятті спірного рішення та які надані до суду.

Доказів отримання позивачем копії наказу щодо призначення камеральної перевірки №1704/7 від 19.05.2017 до моменту проведення перевірки, що також порушує право особи приймати участь у прийнятті рішення щодо неї матеріали справи також не містять.

Відповідно до п.12 Порядку №990 копії рішення, прийнятого за результатами проведеної камеральної перевірки, засвідчені в установленому законодавством порядку, надсилаються скаржнику (в разі розгляду скарги), державному реєстратору та/або суб'єкту державної реєстрації протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Доказів надіслання позивачу рішення, прийнятого за результатами проведення камеральної перевірки, а саме наказу №1741/5 від 29.05.2017 відповідачем не надано.

Колегія суддів зазначає, що у межах спірних правовідносин довідка за результатами камеральної перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Довідка за результатами перевірки є носієм доказової інформації про виявлені суб'єктом владних повноважень порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, на підставі якої приймається відповідне рішення у формі наказу, а тому оцінка довідки, в тому числі й оцінка дій членів комісії щодо її складання, викладення у ній висновків перевірки може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такої довідки.

Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10.09.2013 р. у справі N21-237а13.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про прийняття спірного наказу з порушеннями вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку №990.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

У справі "Стіл та інші проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини наголошує: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Як вбачається з матеріалів справи, при призначенні та проведенні моніторингу та камеральної перевірки відповідач керувався приписами ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та аналогічної за змістом ст.34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якими доповнено відповідні закони згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016, а також розробленим на їх виконання Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 990 від 21 грудня 2016 року.

Суд зазначає, що за загальновизнаними принципами права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Проте надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією, викладеною у Рішенні Коституційного суду України від 9 лютого 1999 року у справі N1-7/99.

Однак приписи ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 990 від 21 грудня 2016 року не містять норми, яка б передбачала право Міністерства юстиції України здійснювати моніторинг або проводити перевірки реєстраційних дій, вчинених державними реєстраторами або суб'єктами державної реєстрації прав до моменту набрання чинності вищевказаними правовими нормами.

Тобто, право Міністерства юстиції України щодо здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав обмежено проведенням моніторингу та призначенням камеральних перевірок реєстраційних дій, вчинених суб'єктами державної реєстрації прав та державними реєстраторами до набрання чинності приписами ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 990 від 21 грудня 2016 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його рішення, що оскаржується. Окрім того, судом встановлено процедурні порушення під час проведення камеральної перевірки позивача та складення за її результатами довідки, оцінка яким надається у процесі розгляду спору щодо скасування наказу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання незаконним та скасування наказу №1741/5 від 29.05.2017 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»

Доводи апеляційної скарги спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2017р. по справі № 820/2306/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Ральченко І.М. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017 р.