Справа № 675/2494/17
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/2494/17
Провадження № 2-а/675/199/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря Кущука А. О., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання громадянки з поміщенням її до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області звернулося до суду з позовом до громадянки ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання громадянки з поміщенням її до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07 листопада 2017 року під час проведення профілактичних цільових загальнодержавних заходів з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, було встановлено, що на території с. Зубарі Ізяславського району Хмельницької області проживає громадянка ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка прибула на територію України у приватних справах у 2011 році. На день проведення контролю ОСОБА_2 перебувала на території України понад встановлений чинним законодавством термін, ухилилася від виїзду з території України, за що 07 листопада 2017 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП до штрафу в розмірі 510 грн.

07 листопада 2017 року Ізяславським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" було прийнято рішення про примусове повернення за межі України відповідача та зобов'язано її покинути територію України до 30 листопада 2017 року. Оскільки ОСОБА_2 не виконала обов'язку покинути територію України до зазначеної дати, позивач просить затримати її строком на шість місяців для ідентифікації з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та видворити з території України після завершення процедури її ідентифікації.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи позов визнала, підтвердила, що перебуває на території України з 2011 року без законних підстав, оскільки термін, передбачений законодавством України, закінчився, самостійно залишити територію України не може із-за відсутності коштів.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За змістом ч. 3 ст. 3 розділу І Закону іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч. 16 ст. 4 Закону іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_2 за даними паспорта № 40 07 300307, виданого 02 квітня 2008 року, народилася 14 травня 1961 року в с. Княгинівка Краснолуцького району Луганської області, є громадянкою ОСОБА_3 Федерації, перебуває в Україні без реєстрації, не має постійного місця проживання, роботи та джерела доходів, не має достатнього фінансового забезпечення проживання в Україні та для виїзду за межі України, а також документів, які б надавали їй таке право.

ОСОБА_2 постановою завідувача Ізяславського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області серії ПН МХМ № 023743 від 07 листопада 2017 року за порушення правил перебування іноземців на території України, а саме: за ухилення від виїзду із України після закінчення терміну перебування, що є порушенням ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", піддана адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Рішенням головного спеціаліста Ізяславського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області № 7 від 07 листопада 2017 року, затвердженим начальником вказаного сектору, зобов'язано громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 покинути територію України до 30 листопада 2017 року.

Однак, до цього часу відповідач територію України не покинула, чого не заперечувала в судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_2 порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, її перебування на території України створює умови до виникнення суспільно-небезпечних передумов, існує ймовірність що остання буде ухилятися від виконання рішення про її примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відсутність у ОСОБА_2 документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких вона може самостійно покинути територію України, а також відсутність у неї законних підстав перебування та проживання на території України, невиконання нею рішення про обов'язок покинути територію України до 30 листопада 2017 року свідчать про те, що вона буде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку.

На момент розгляду справи відповідач не зверталася до Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області із заявою про надання їй статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, доказів законності свого перебування на території України та/або набуття нею громадянства України не надала, доводи представника позивача не спростувала.

Статтею 31 Закону визначено перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпний і розширенню не підлягає.

У даному випадку, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідач не має дозволів на право перебування на території України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо примусового видворення відповідача за межі України.

У ході судового розгляду даної справи не було встановлено обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону, які б виключали прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Враховуючи, що відповідач ухилилася від виконання рішення про примусове повернення з України, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що вона ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, суд приходить до висновку про необхідність затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, на строк, що не перевищує шести місяців.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України постанову про примусове видворення відповідача слід звернути до негайного виконання.

Враховуючи наведені обставини, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 158-163, 183-7, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З метою забезпечення примусового видворення за межі України затримати громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном до шести місяців з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Оскарження постанови не зупиняє її негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: В. І. Столковський