Справа № 815/5703/17
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5703/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 год. 09 хв.

04 грудня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Куща М.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до головного державного виконавця Суворовського районного відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, ОСОБА_4 районного відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5, Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Фінростбанк» про визнання нечинними постанов від 18.03.2016 року та 19.07.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_3 до головного державного виконавця Суворовського районного відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, ОСОБА_4 районного відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5, Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Фінростбанк» в якому, згідно уточнених позовних вимог позивач просить визнати нечинними: Постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 18.03.2016 року про стягнення виконавчого збору прийняту в рамках виконавчого провадження ВП 50433636; Постанову головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 про відкриття Виконавчого провадження 54327277 від 19.07.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору.

У судове засідання 04.12.2017 року зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі в тому числі посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові ( а.с. 4-7) та уточненому адміністративному позові (а.с. 37-38).

В обґрунтування правової позиції зазначено, що за заявою ПАТ «Фінростбанк» та виконавчого листа № 2-824/11 виданого Приморським районним судом м. Одеси 13.03.2014 року для примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили 06.12.2013 року, Головний державний виконавець Суворовського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 прийняв Постанову про відкриття Виконавчого провадження № 50433636 від 12.03.2016 року. В рамках ВП 50433636 від 13.03.2016 року державний виконавець Боржемський С.І. прийняв Постанову від 18.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору та Постанову від 05.05.2016 року про арешт майна боржника. 19.09.2017 року державний виконавець прийняв постанову про закінчення ВП 50433636 від 12.03.2016 року та спрямував матеріали ВП до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за територіальністю. Проте, як стверджує позивач, Постанови державного виконавця Боржемського С.І. не доведені до відома боржника у спосіб, передбачений с.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Постанови не направлені і не вручені боржнику. Зокрема позивач зазначає, що отримав Постанову державного виконавця Біляївського ДВС ОСОБА_5 від 25.10.2016 року про відкриття ВП № 52720390 та оскаржив її до Приморського районного суду м. Одеси. В рамках цивільної справи № 522/24312/16-ц Приморським районним судом винесено ухвали від 27.04.2017 року, якими визнав неправомірними і скасував: Постанову державного виконавця Боржемського С.І, про відкриття ВП № 50433636 від 12.03.2016 року; Постанову державного виконавця Боржемського від 05.05.2016 року про арешт майна боржника; Постанову державного виконавця Олефір С.В, від 25.10.2016 року про відкриття Виконавчого провадження ВП № 52720390; в частині вимог, щодо оскарження Постанови державного виконавця Боржемьского С.І, від 18.03.2016 року про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження № 50433636 закрив провадження за підсудністю. За таких обставин позивач просить скасувати Постанову від 18.03.2016 року та Постанову від 19.07.2017 року, оскільки Постанови про відкриття виконавчих проваджень в рамках яких винесено оскаржувані рішення скасовані, а станом на 05.07.2016 року боржник самостійно, не будучі проінформованим про відкриття ВП № 50433636 виконав свої зобовязання перед ПАТ «ФінростБанк» своєчасно і в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання 04.12.2017 року зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Головний державний виконавець Суворовського районного відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 до судового засідання зявився, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 районного віддіу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області проти задоволення позову заперечував, направив до суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 79). В обґрунтування правової позиції зазначено, що в 2016 році у відповідача перебувало виконавче провадження (ВП № 50433636) з примусового виконання виконавчого листа № 2-824/11 виданого 13.03.2014 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ФінростБанк» грошової суми у розмірі 913 526,55 грн. На думку відповідача державним виконавцем здійснені необхідні виконавчі дії, що повязані з примусовим виконанням рішення суду, в межах своєї компетенції у порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Головний державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5 до судового засідання не зявився, був сповіщений належним чином та завчасно про причини неявки суд не повідомив, письмові заперечення на адміністративний позов до суду не направив.

Біляївський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області, до судового засідання не зявився, був сповіщений належним чином та завчасно про причини неявки суд не повідомив, письмові заперечення на адміністративний позов до суду не направив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Фінростбанк» до судового засідання не зявився, сповіщалась належним чином та завчасно про причини неявки суд не повідомила, письмові заперечення на адміністративний позов до суду надано не було.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

12.03.2016 року Головним державним виконавцем Суворовського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 за заявою ПАТ «ФінростБанк» про примусове виконання судового рішення прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП) № 50433636 на підставі виконавчого листа № 2-824/11 виданого 13.03.2014 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ФінростБанк» грошової суми у розмірі 913526,55 грн. (зворотній бік а.с. 58).

В рамках ВП № 50433636 державним виконавцем Боржемським С.І. прийнято постанову № В-8/237 від 05.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (зворотній бік а.с. 60) та постанову від 18.03.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с. 10).

19.09.2016 року державний виконавець Боржемський С.І, прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження та направив матеріали виконавчого провадження до Біляївського міськрайнного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за територіальністю (а.с. 66).

19.07.2017 року головним державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 54327277 на підставі постанови № 50433636 від 18.03.2017 року виданої Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору у розмірі 91352,66 грн.

В рамках цивільної справи № 522/24312/16-ц Приморським районним судом м. Одеси винесено ухвалу від 27.07.2017 року. Згідно резолютивної частини ухвали, скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, шляхом визнання неправомірними та скасування:

постанови головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 12.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50433636;

постанови головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 05.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену у рамках виконавчого провадження № 50433636;

постанови головного державного виконавця Біляївського міськраонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 від 25.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 52720390.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999р.

№606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір - це певна грошова сума, яка стягується у встановленому Законом України Про виконавче провадження з боржника (фізичної чи юридичної особи) у разі невиконання рішення суду або інших органів (посадових осіб) у строк, встановлений для самостійного його виконання.

Відповідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як судом встановлено вище, Головним державним виконавцем Суворовського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП) № 50433636 на підставі виконавчого листа № 2-824/11, виданого 13.03.2014 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ФінростБанк» грошової суми у розмірі 913526,55 грн. Вказаною постановою позивачу був встановлений термін самостійного виконання виконавчого документу в строк до 18.03.2016 року (зворотній бік а.с. 58).

Частинами 1, 6 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, як випливає із наведених вище норм, постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору мають бути доведені до відома сторін виконавчого провадження: стягувача та боржника.

При цьому обов'язковою умовою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, про який його має бути повідомлено шляхом вручення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене, можна дійти висновку, що лише за обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження та належне повідомлення його про необхідність самостійно виконати рішення у визначений строк і, відповідно, за умови невиконання рішення у цей строк, у державного виконавця виникають правові підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи у виконавчому листі зазначено адресу, за якою позивач зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57), проте відповідачем ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції спрямовано постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу: м. Одеса, ОСОБА_7АДРЕСА_1, чим порушено ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 59).

Доказів направлення ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2016 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 відповідачем не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не були виконані вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2016 року у встановлений для добровільного виконання строк з незалежним від нього обставин, а права на добровільне виконання були порушені, а отже підлягають судовому захисту.

Як вбачається з повідомлення про припинення іпотеки від 06.07.2016 року (вих. № 2338), станом на 05.07.2016 року, ОСОБА_3 свої зобовязання перед ПАТ «ФінростБанк», що випливають з кредитного договору № 1/00048 від 08.12.2006 року, виконав своєчасно і в повному обсязі (а.с. 21).

Враховуючи те, що ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції спрямовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2016 року у ВП № 50433636 на адресу, яка не зазначена у виконавчому листі, що позбавило позивача виконати її вимоги у встановлений для добровільного виконання строк, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 18.03.2016 року про стягнення виконавчого збору прийняту в рамках виконавчого провадження ВП 50433636.

Позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 про відкриття Виконавчого провадження № 54327277 від 19.07.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору також підлягає задоволенню, оскільки суд дійшов висновку про протиправність постанови головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 18.03.2016 року про стягнення виконавчого збору прийняту в рамках виконавчого провадження ВП 50433636, на підставі якої було винесено постанову про відкриття Виконавчого провадження № 54327277 від 19.07.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

При цьому необхідно враховувати, що згідно приписів п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року, встановлено, що із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акту нечинним та скасування такого акту - є помилковим.

Скасування акту суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акту.

Визнання ж акту суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги те, що зі змісту позовних вимог вбачається намір позивача припинити дію оскаржуваного рішення саме з моменту його прийняття, виходячи з передбаченого ч. 2 статті 11 КАС України права суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, та визнати протиправним та скасувати оскаржувані постанови.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування постанови головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 18.03.2016 року про стягнення виконавчого збору прийняту в рамках виконавчого провадження ВП 50433636 та постанови головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 про відкриття Виконавчого провадження № 54327277 від 19.07.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України у судовому засіданні 04.12.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст. 167 КАС повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до головного державного виконавця Суворовського районного відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, ОСОБА_4 районного відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5, Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самстійних вимог на предмет спору ПАТ «Фінростбанк» про визнання нечинними постанов від 18.03.2016 року та 19.07.2017 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 18.03.2016 року про стягнення виконавчого збору прийняту в рамках виконавчого провадження ВП 50433636.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 про відкриття Виконавчого провадження № 54327277 від 19.07.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілити у відповідності до ст. 94 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.12.2017 р.

Суддя О.М. Тарасишина