Справа № 2-а-4189/10/2208
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2011-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4189/10/2208 Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Залімського І.Г., Матохнюка Д.Б. < Довідник >

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янці-Подільському на постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Камянець-Подільському Хмельницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Камянець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Камянець Подільському Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Камянець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2010 року позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Камянці - Подільському Хмельницької області щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальних захист дітей війни, в період з 06.06.2010 року по 21.12.2010 року;

зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Камянці - Подільському Хмельницької області провести нарахування та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи із розміру встановленого ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за період з 06.06.2010 року по 21.12.2010 року включно, з врахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду від 21.12.2010 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 01.01.2006 року по 05.06.2010 року, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. В решті позовних вимог за період з 06.06.2010 року по 21.12.2010 року постанову залишити без змін. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку позивача, суд І інстанції безпідставно не врахував наявність поважних причин по яким позивач пропустив строк звернення до суду, наслідком чого стала відмова в задоволенні цих вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційні скарги позивача, відповідача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Позивач є особою, що належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відтак, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України "Про державний бюджет України" на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік" збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень статті 6 вищезазначеного Закону Відповідачем не здійснено, у звязку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, Відповідач не правомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія суддів погоджується з висновками суду, щодо наявності у відповідача обовязку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Однак, судом першої інстанції не враховано пропущений позивачем строк звернення до адміністративного суду з частиною позовних вимог, що стосуються періоду з 01.01.2006 року по 06.06.2010 року.

Проте, судом не враховано приписи ч. 2 статті 99 КАС України, відповідно до яких для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу приписів ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При цьому, питання про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку вирішується в порядку, передбаченому ст. 102 КАС України.

Отже, враховуючи те що позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд першої інстанції, мав ухвалою вирішити питання щодо поважності причин пропуску цього строку і ухвалою або поновити строк або позовну заяву в частині позовних вимог за період з 01.01.2006 року по 06.06.2010 року залишити без розгляду.

Натомість, суд І інстанції в постанові суду від 21.12.2010 року дослідив питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 01.01.2006 року по 06.06.2010 року та визнав ці причини неповажними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду І інстанції та не знаходить підстав для поновлення пропущеного позивачем строку звернення, однак вважає, що судом І інстанції допущено процесуальне порушення порядку розгляду даного питання, що визначений ст. 102 КАС України.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягає захисту за період з 06.06.2010 року, оскільки позов подано до суду 06.12.2010 року.

Також, при винесенні рішення, судом першої інстанції не було враховане те, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого Законами пенсійного віку. Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Отже, вирішуючи питання про зобовязання нарахувати та виплатити позивачу пенсії, не має підстав обмежувати відповідача за здійснення її нарахування і виплати, певним часовим проміжком, про що позивач також просив у позовній заяві.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Кам'янець-Подільському Хмельницької області задовольнити частково .

Постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Кам'янець-Подільському Хмельницької області про перерахунок пенсії, - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України у м.Кам'янець-Подільському Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 30% надбавку до пенсії, як дитині війни, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком за періоди з 01.01.2006 року по 06.06.2010 року, - залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м.Кам'янець-Подільському Хмельницької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 щомісячної доплати до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м.Кам'янець-Подільському Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 30% надбавку до пенсії, як дитині війни, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком починаючи з 06.06.2010 року з урахуванням виплачених сум та по день припинення права позивача на таку виплату.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_2 документально підтверджений розмір судових витрат, відповідно до частини задоволених позовних вимог, в розмірі 1,70 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 212, 254 КАС України

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_3

< Список > ОСОБА_4

< Список >

< Список >