Справа № 818/692/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 р.Справа № 818/692/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - Лазаренко О.О.

представника відповідача - Сумцової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2017р. по справі № 818/692/17

за позовом Комунального підприємства "Теплогарант"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Комунальне підприємство "Теплогарант", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області,в якому, з урахуванням уточнень, просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.04.2017 № в частині стягнення 36832,00 грн. податкового зобов'язання з ПДВ та 18 416,00 грн. штрафних санкцій, всього 55 248,00 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.04.2017 № в частині стягнення 3291,00 грн. податкового зобов'язання з податку на прибуток; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.04.2017 № на 3656,00 грн. податкового зобов'язання з частини чистого прибутку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку за період з 01.01.2014 по 31.12.2016. За наслідками перевірки винесено податкові повідомлення-рішення про збільшення зобов'язань позивача з податку на додану вартість, податку на прибуток та частини прибутку, що підлягає сплаті до бюджету. Вважає такі рішення протиправними. Податковим повідомленням-рішенням № визначено зобов'язання з податку на додану вартість на суму 50874 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 25437 грн. Позивач вважає таке рішення частково протиправним. В періоді, який перевірявся, позивачем проводилось зменшення вартості наданих послуг з теплопостачання у відповідності до вимог Порядку перерахунку розміру плати за надання послуг з централізованого опалення... Загальна сума зменшення вартості послуги становила 193759,33 грн. Відповідачем безпідставно зроблено висновок про те, що в зв'язку зі зменшенням плати за надану послугу позивач частину газу та електроенергії використав у діяльності, що не є господарською. Такі висновки не відповідають фактичним обставинам та наданим документам. Підприємство взагалі не має технічної можливості використовувати придбаний газ не для виробництва теплової енергії, що постачається споживачам послуг. Висновки відповідача про використання придбаних енергоносіїв не у господарській діяльності не підтверджуються ніякими доказами. Збільшення зобов'язань позивача з ПДВ на суму 25006 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 12503 грн. здійснено відповідачем протиправно.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року адміністративний позов Комунального підприємства "Теплогарант" - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.04.2017 № в частині збільшення зобов'язання з податку на додану вартість на 25 006,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 12 503 грн.

В частині вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.04.2017 № в частині збільшення зобов'язання на 11 826 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5 913 грн., № в частині визначення зобов'язання з податку на прибуток в сумі 3291 грн., № , яким збільшено зобов'язання з частини чистого прибутку відмовлено в зв'язку з необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог і в цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів п. 198.3 ст. 198, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, ст.ст. 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що придбані газ, електроенергія, послуги водопостачання та інші матеріали і послуги (відповідно до проведеного зменшення наданих послуг з централізованого опалення), які підприємство використовує для виробництва теплової енергії починають використовуватись в операціях, що не спрямовані на отримання доходу КП "Теплогарант". Оскільки під час придбання та оплати газу та електропостачання суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, то платник податку повинен не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається їх списання, здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ за основною ставкою виходячи з вартості придбання сировини. Зазначає, що факт декларування позивачем ПДВ після зниження вартості фактично матеріалами справи не підтверджено. Позивач надав суду лише письмове пояснення із зазначенням про таке декларування і, як приклад, надав копію повідомлення за січень 2017 про нарахування плати за централізоване опалення, в якому в правому верхньому кутку зазначено: "(знижка-20%)". При цьому, будь-яких документальних підтверджень, що "(знижка-20%)" це саме перерахування в бік зменшення за неякісно надані послуги з централізованого опалення. Крім того, позивач надав повідомлення за січень 2017 року, в той час як перевіряємий період є 2014-2016рр. На думку податкового органу, якщо б позивач відразу під час подання податкової звітності зазначав суму ПДВ з урахуванням здійсненого перерахунку, то він би не проводив у подальшому коригування вартості наданих послуг. Сам факт проведення перерахунку оплати за надані послуги в сторону зменшення вже означає, що раніше виставлені рахунки мали збільшену суму.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що у період з 14 лютого 2017 року по 14 березня 2017 року ГУ ДФС у Сумській області проведено планову виїзну перевірку КП "Теплогарант" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт від 28.03.2017 № 115/18-28-14-01/32325215/15 згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: п.142.1 ст. 142, п. 44.1 ст. 44, п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 14658 грн., в т.ч. за 2014 рік на суму 11367 грн., за 1 квартал 2015 року на суму 3291 грн.; п. 6 п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 № 87 зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.06.1999, внаслідок чого занижено частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету за 1 квартал 2015 року на суму 3656 грн.; п.п. 198.3, 198.5, 198.6 ст. 198, п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 49 909 грн., в т.ч. за березень 2014 року в сумі 2208 грн., квітень 2014 року в сумі 1311 грн., травень 2014 року в сумі 1714 грн., червень 2014 року сумі 1679 грн., за вересень 2014 року в сумі 11095 грн., за січень 2015 року в сумі 15509 грн., за лютий 2015 року в сумі 1488 грн., за грудень 2015 року в сумі 12390 грн., за січень 2016 року в сумі 452 грн., за серпень 2016 року в сумі 1048 грн., за листопад 2016 року в сумі 1980 грн; пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в результаті подання звітності форми 1 ДФ за ІІ квартал 2016 року з недостовірними даними.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем 19.04.2017 винесено податкові повідомлення рішення: № про збільшення зобов'язання з податку на додану вартість на 50874 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 25437 грн.; № , яким збільшено зобов'язання з податку на прибуток на 14658 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 5683,5 грн.; № , яким збільшено частину чистого прибутку комунального підприємства, що вилучається до бюджету на 3656 грн. (а.с. 17-22).

Не погодившись з прийнятими відповідачем рішеннями від 19.04.2017: № в частині 36832,00 грн. податкового зобов'язання з ПДВ та 18 416,00 грн. штрафних санкцій, всього 55 248,00 грн.; № в частині 3291,00 грн. податкового зобов'язання з податку на прибуток; № на суму донарахованого чистого прибутку комунального підприємства, що вилучається до бюджету 3656,00 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.04.2017 № в частині збільшення зобов'язання з податку на додану вартість на 25 006,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 12 503 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності висновку про використання позивачем частини газу та електроенергії не у господарській діяльності та наявність в зв'язку з цим підстав для зменшення задекларованого податкового кредиту та збільшення зобов'язань з податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в цій частині з таких підстав.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) спірного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з акту перевірки від 28.03.2017 № 115/18-28-14-01/32325215/15, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 19.04.2017 № в частині збільшення позивачу зобов'язання з податку на додану вартість на 25 006,00 грн. слугував висновок контролюючого органу про те, що КП "Теплогарант" внаслідок порушення п. щ198.5 ст. 198 Податкового кодексу України занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 25006 грн., в т.ч. за березень 2014 року в сумі 838 грн., квітень 2014 року в сумі 258 грн., травень 2014 року в сумі 147 грн., червень 2014 року в сумі 72 грн., жовтень 2014 року в сумі 6991 грн., листопад 2014 року в сумі 148 грн., грудень 2014 року в сумі 2003 грн., січень 2015 року в сумі 432 грн., лютий 2015 року в сумі 246 грн., березень 2015 року в сумі 327 грн., квітень 2015 року в сумі 107 грн., жовтень 2015 року в сумі 9049 грн., листопад 2015 року в сумі 1375 грн., грудень 2015 року в сумі 567 грн., січень 2016 року в сумі 1479 грн., березень 2016 року в сумі 705 грн., квітень 2016 року в сумі 309 грн., жовтень 2016 року в сумі 1479 грн., грудень 2016 року в сумі 501 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов'язань виходячи з бази оподаткування за енергоносіями, які не використовуються в господарській діяльності платника податку.

Під час перевірки встановлено, що КП "Теплогарант" проводить перерахунок в сторону зменшення нарахованої плати (згідно тарифу) за зниження якості послуг по теплопостачанню населенню згідно Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 № 151. Перерахунок за надані послуги по теплопостачанню внаслідок заниження якості наданих послуг по теплопостачанню підтверджено актами-претензіями про неналежне надання або ненадання послуг, який підписано споживачем та представником КП "Теплогарант", в яких зафіксовано температуру таких приміщень нижчої за санітарну норму (18 градусів). Крім того, на початку опалювального періоду 2014-2015 рр. та 2015-2016 рр., у жовтні та листопаді КП "Теплогарант" було проведено зменшення виставлених рахунків за теплопостачання на підставі листів ЖЕКів, згідно яких надано інформацію про відсутність теплопостачання по окремим стоякам та квартирам (завоздушеність), а саме: лист ТОВ "ЖЕД Сім вітрів" від 28.10.2014 № 552, лист КРЕП "Центральне" від 29.10.2014 № 687, лист ЖРЕП "Житло сервіс" від 29.10.2014 № 944, лист ТОВ ЖЕД "Південна" від 29.10.2014 б/н, лист ТОВ "ЖЕД Сім вітрів" від 06.11.2015 № 569, лист ТОВ ЖЕД "Південна" від 23.11.2015 № 274, лист КРЕП "Центральне" від 26.11.2015 № 1027. Всього здійснено перерахунків за надані послуги по теплопостачанню в сторону зменшення на суму 193759,33 грн. з ПДВ. КП "Теплогарант" має у господарському віданні теплові мережі від котелень до будинків, які обслуговує, ремонтує та підтримує у належному технічному стані для надання безперебійного та якісного надання послуг теплопостачання. Внутрішньобудинкові мережі КП "Теплогарант" не обслуговує та не відповідає за їх готовність до опалювального періоду. Згідно Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, які затверджено Наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71: "У теплових мережах, які мають протягом року сезонну перерву в роботі, капітальний ремонт проводиться, як правило, один раз на рік у міжсезонний період. Поточний ремонт теплових мереж має виконуватися щороку. Одночасно з ремонтом магістральних теплопроводів проводиться ремонт усіх відгалужень від нього, теплових вводів, вузлів управління, місцевих систем і ЗВТ. Після закінчення ремонту теплові мережі слід промити до повного освітлення води і випробовувати підвищення тиском 1,25 робочого. Результати випробувань оформляють відповідними актами. " КП "Теплогарант" перед опалювальним періодом 2014-2015 рр. та 2015-2016 рр. було проведено вказані вище випробування, що підтверджено актами на промивання (продування) трубопроводів, за висновками яких система готова до роботи в осінньо-зимовий період. Тобто, котельні з теплотрасами були повністю готові до опалювального періоду. КП "Теплогарант" було розпочато опалювальні сезони 2014-2015 рр. та 2015-2016 рр. гідно рішення Виконавчого комітету Конотопської міської ради про початок опалювального сезону. Виходячи з вищевикладеного, КП "Теплогарант" почав опалювальний сезон своєчасно у повному обсязі, тобто надав послуги теплопостачання в межах норми, а отже витрати на виробництво теплопостачання понесені у межах норм. Оскільки платником здійснюються операції перерахування в сторону зменшення послуг по теплопостачанню внаслідок неякісно наданих послуг окремим споживачам, то КП "Теплогарант" недоотримує дохід на суму таких зменшень. Тобто, придбані газ, електроенергія, послуги водопостачання та інші матеріали та інші послуги (відповідно до проведеного зменшення наданих послуг теплопостачання), які підприємство використовує для виробництва теплової енергії починають використовуватись в операціях, що не є господарською діяльністю ТОВ "Теплогарант". Таким чином, оскільки під час придбання та оплати газу та електропостачання суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, то, за висновком податкового органу, платник податку повинен не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається їх списання, здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ за основною ставкою виходячи з вартості придбання сировини.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи правомірність прийняття відповідачем оскарженого рішення на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 198 п. п. 198.1-198.3, 198.5 п.п. "г" ПК України ( в редакції на момент виникнення правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до копії статуту КП "Теплогарант", підприємство створено з метою надання комунальних послуг по забезпеченню промислових підприємств, бюджетних установ та організацій, інших споживачів та населення міста тепловою енергією.

Як встановлено судом не заперечується сторонами у справі, у періоді, який перевірявся, позивачем для виробництва теплової енергії та надання послуг з теплопостачання придбавались електроенергія та газ. Послуги з опалення надавались КП "Теплогарант" фізичним та юридичним особам.

Відповідно до актів-претензій позивачем на підставі та в порядку встановленому "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, проводилось зменшення вартості наданих послуг в зв'язку з неналежною їх якістю.

В зв'язку зі зниженням вартості послуг позивачем фактично було отримано дохід від господарських операцій в меншому розмірі.

Згідно з п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно пункту 29 Порядку № 630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання.

Відповідно до пп. 16 п. 32 Порядку № 630, виконавець зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором

Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 151 від 17 лютого 2010 року.

Згідно п. п. 2,3 цього Порядку, у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

Виконавець зобов'язаний провести протягом місяця, що настає за розрахунковим, перерахунок розміру плати за надані споживачеві послуги у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості незалежно від наявності заборгованості за надані послуги.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем жодними належними доказами, розмір плати за послуги з теплопостачання підприємством зменшувалось при виставленні рахунків. Декларування проводилось позивачем виходячи з доходу та розміру ПДВ в ціні послуги вже після зниження вартості. В зв'язку з цим ніякого подальшого коригування не потребувалось.

Доказів на підтвердження висновку про використання КП "Теплогарант" частини придбаної електроенергії та газу не у господарській діяльності, що і призвело до надання послуг неналежної якості відповідачем під час судового розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанціях не надано. Твердження позивача про те, що виходячи з особливостей придбання та використання електроенергії та газу, підприємство не мало технічної можливості використовувати їх не у господарській діяльності, відповідачем жодними належними доказами не спростовано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірності висновку про використання позивачем частини газу та електроенергії не у господарській діяльності та наявності у зв'язку з цим підстав для зменшення задекларованого податкового кредиту та збільшення зобов'язань з податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи вищенаведені норми права, оцінивши надані сторонами докази в сукупності, дійшла висновку про безпідставність донарахування позивачу сум ПДВ у розмірі 25006 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 12503 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Натомість, приймаючи податкове повідомлення-рішення № в частині збільшення зобов'язання на 25006 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 12503 грн., відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про скасування такого рішення є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог КП "Теплогарант" відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2017р. по справі № 818/692/17 в частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Теплогарант" - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017 р.