Справа № 805/3129/17-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аляб'єв І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року справа №805/3129/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року в справі № 805/3129/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області ОСОБА_2 про відмову в наданні відстрочення грошових зобовязань від 15.06.2017 № 9745/10/05-99-17-02-23 та зобовязати надати відстрочення виконання податкових зобовязань з рентної плати за користування надрами за перший квартал 2017 року в сумі 1772887,95 грн та в сумі 1629504,19 грн до 30.12.2017.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що через проведення антитерористичної операції на території Донецької області видобуток вугілля на шахтах, що належать товариству, фактично припинено, перемістити виробничі потужності на підконтрольну українській владі територію немає можливості. Окрім цього, апелянт звертає увагу суду, що на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, у звязку із чим підприємство не може реалізувати свою продукцію.

За таких обставин ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» наголошує на наявності підстав для відстрочення виконання податкових зобовязань з рентної плати за користування надрами.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 18 квітня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» (далі позивач, товариство, ТОВ «ШУ «Донбас») подало на адресу Покровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області податкову декларацію з рентної плати за користування надрами за перший квартал 2017 року, якою самостійно визначило податкові зобовязання за цим платежем у розмірі 1722887,95 грн.

У звязку з неможливістю своєчасно сплатити зазначену суму податкових зобовязань 17.05.2017 товариство звернулось до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі відповідач, податковий орган, ГУ ДФС) із заявами № 1 та № 2 про відстрочення грошового зобовязання з рентної плати за користування надрами у розмірі 1772 887,95 грн та 1629504,19 грн до 30 грудня 2017 року.

За результатами розгляду зазначених заяв рішенням ГУ ДФС від 15.06.2017 № 9745/10/05-99-17-02-23 у задоволенні цих заяв позивачу було відмовлено, через відсутність сертифікату Торгово-промислової палати України про настання обставини непереборної сили форс-мажорні (форс-мажору).

Реалізуючи право на адміністративне оскарження цього рішення ТОВ «ШУ «Донбас» звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою № 108-юр від 23.06.2017, розглянувши яку податковий орган вищого рівня повідомив позивача, що за відсутності належних доказів настання обставин непереборної сили для надання відстрочки виконання податкових зобовязань немає підстав.

Вважаючи, що дії податкових органі суперечать чинному законодавству, ТОВ «ШУ «Донбас» звернулось до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до статті 32 Податкового кодексу України (далі ПК України) зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки або розстрочки.

Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків здійснюється органами Державної фіскальної служби згідно з положеннями статті 100 ПК України, постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин» (далі Постанова № 1235) та Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань та податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міндоходів від 10 жовтня 2013 року № 574.

Згідно зі ст. 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Відповідно до п. 100.2 цієї статті, платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 100.5. ст. 100 ПК України регламентовано, що підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Відстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу погашаються рівними частками починаючи з будь-якого місяця, визначеного відповідним контролюючим органом чи відповідним органом місцевого самоврядування, який згідно із пунктом 100.8 цієї статті затверджує рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, але не пізніше закінчення 12 календарних місяців з дня виникнення такого грошового зобов'язання або податкового боргу, або одноразово у повному обсязі (п. 100.7 ст. 100 ПК України).

За приписами п. 100.8 ст. 100 ПК України рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки приймається у такому порядку:

стосовно загальнодержавних податків та зборів - керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням особливостей, визначених пунктом 100.9 цієї статті;

стосовно місцевих податків та зборів - керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки та збори.

Пунктом 100.13 вказаної статті передбачено, що порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до приписів п. 3.1 розділу ІІІ Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань та податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міндоходів від 10.10.2013 № 574 (далі Порядок № 574) для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з:

переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин;

аналізу фінансового стану;

графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум;

розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для відстрочення грошових зобов'язань (податкового боргу) платника податків є надання ним доказів, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1235 Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Разом з тим відповідно до Постанови КМУ № 1235 обставинами, що є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника є, зокрема, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зазначені у частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативно-правовими актами.

Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є:

сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили);

рішення Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затверджені Верховною Радою України.

У разі підтвердження наявності обставин непереборної сили рішеннями Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затвердженими Верховною Радою України, заявник додатково подає довідку, видану відповідним місцевим органом, що має право підтверджувати наявність обставин непереборної сили.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі Закон № 1669-VII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015 № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Згідно зі ст. 10 Закону № 1669-VII протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Підпунктом 2 частини четвертої статті 11 Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», якими передбачено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з п. 6.2 розділу 6 Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18 грудня 2014 року № 44(5), форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням/обов'язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції та не оскаржується сторонами, у позивача сертифікат Торгово-промислової палати відсутній. За таких обставин колегія суддів погоджується з викладеним в оскаржуваній постанові висновком щодо відсутності підстав для визнання наведених у заяві про надання відстрочення грошового зобовязання фактів достатнім доказом необхідності її задовольнити. Отже Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області правомірно відмовило ТОВ «ШУ «Донбас» про відстрочення виконання грошового зобовязання з рентної плати за користування надрами за перший квартал 2017 року.

Також не підлягають задоволенню похідні вимоги позивача щодо зобовязання податкового органу надати таке відстрочення. Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що задоволення таких вимог є втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року в справі № 805/3129/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року в справі № 805/3129/17-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_3

ОСОБА_4