Справа № 804/7124/17
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 р. Справа № 804/7124/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -
01.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 27.11.2017 року, просить суд:
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що спірні рішення є протиправними з огляду на те, що в податкових повідомленнях рішеннях відсутній розрахунок суми земельного податку, а сама сума податку невірно визначена відповідачам. Також посилається на те, що вказані податкові повідомлення-рішення були направлені позивачу з порушенням законних строків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позивач та його представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити адміністративний позов з викладених у ньому підстав.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.
За викладених обставин, враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у виклику свідків та проведенні судових експертиз, у відповідності до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
А за умовами договору оренди від 19.02.2010 року № 976 в оренду передається земельна ділянка, яка розташована за межами населеного пункту загальною площею 1,2689 га, в тому числі пасовищ 1,2689 га. Нормативна грошова оцінка становить - 4186 грн. Згідно п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі земельного податку в розрахунку 1031 грн./га х 3,20 х 1,2689 га х 0,1 % = 4,19 грн. на рік, на момент укладення договору на рахунок Гуляйпільської сільської ради.
Згідно листів відділу держгеокадастру у Криничанському районі Дніпропетровської області від 18.08.2016 року № 28/86-16 та № 29/86-16, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 1 га земель сільськогосподарського призначення станом на 15.08.2016 року, становить:
- для пасовища за межами населених пунктів на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району 9937,70 грн.
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Подібне визначення міститься у статті 21 Закону України «Про оренду землі».
У відповідності до статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Згідно статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (пункт 271.1 статті 271 Податкового кодексу України).
Як встановлено пунктами 288.1, 288.2 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Підпунктами 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній категорії та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Пунктом 274.1 ст. 274 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Отже, законодавець визначив нижню та верхню граничні межі ставок земельного податку по орендній платі за земельні ділянки з проведеною нормативно-грошовою оцінкою.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Перевіряючи на відповідність приписам чинного законодавства України визначені позивачу суми грошового зобовязання з орендної плати за землю суд виходить з такого.
Розмір орендної плати за договором № 975 не може перевищувати:
- пасовища: 9937,70 (ціна 1 га) х 3,2 (добуток коефіцієнтів) х 11,7907 (площа рілля) х 1% (відсоток нормативно грошової оцінки) = 3749,52 грн.;
Розмір орендної плати за договором № 976 не може перевищувати:
- пасовища: 9937,70 (ціна 1 га) х 3,2 (добуток коефіцієнтів) х 1,2689 (площа рілля) х 1% (відсоток нормативно грошової оцінки) = 403,52 грн.
В той же час, при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки, що знаходяться у користуванні позивача, податковим органом не зазначено, за якою ставкою ОСОБА_1, було нараховано суми податку, а також не надано жодних пояснень чому була застосована інша ставка, а не 0,3%.
При цьому, суд звертає увагу, що позивач в своїй уточненій позовній заяві фактично не заперечував проти обовязку сплатити податок орендної плати з фізичних осіб, а лише заперечував проти суми податку, які йому нарахував податковий орган.
Також ОСОБА_1 розрахував земельний податок та вказав у якому розмірі повинна нараховуватись сума податку, а саме:
За договором № 975:
- пасовища: 9937,70 (ціна 1 га) х 3,2 (добуток коефіцієнтів) х 11,7907 (площа рілля) х 0,3% (відсоток нормативно грошової оцінки) = 1124,47 грн.;
що загалом становить 5190,10 грн.
Та за договором № 976:
- пасовища: 9937,70 (ціна 1 га) х 3,2 (добуток коефіцієнтів) х 1,2689 (площа рілля) х 0,3% (відсоток нормативно грошової оцінки) = 121,05 грн.
Згідно пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення дійсно були надіслані позивачу 16.08.2017 року.
Разом з тим суд звертає увагу на положення статей 206 Земельного кодексу України та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, згідно яких орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж та справляється відповідно до закону, а тому процедурне порушення щодо направлення податкового повідомлення-рішення не звільняє платника податку від сплати орендної плати за землю.
Більше того, згідно п. 102.1 ст. 120 Податкового кодексу України, Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 днів з дня що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Проте, суд звертає увагу на норму пункту 21 статті 56 Податкового кодексу України, якою визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Оскільки відповідач не надав детальних пояснень та розрахунку нарахованих ним сум податкового зобов'язання з орендної плати за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, суд, відповідно до пункту 21 статті 56 Податкового кодексу України, погоджується з визначеною позивачем ставкою 0,3 % та вважає за можливе скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині донарахування надміру визначеної суми, а саме:
- за договором № 975:
- за договором № 976:
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2