Справа № 611/769/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 р.Справа № 611/769/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника відповідача - Іваницької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області на постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 17.10.2017р. по справі № 611/769/17

за позовом ОСОБА_2

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області

про визнання бездіяльності державного виконавця та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_2, звернувся до Барвінківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати бездіяльність відповідача у виконавчому провадженні №53371517 за виконавчим листом Барвінківського районного суду Харківської області від 20 січня 2017 року про примусове виконання Постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №611/901/16-а;

- зобов'язати начальника Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області вжити заходи, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому провадженні №53371517 за виконавчим листом Барвінківського районного суду Харківської області від 20 січня 2017 року про примусове виконання Постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №611/901/16-а.

В обґрунтування пазову зазначив, що державним виконавцем відділу примусового виконання Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області не вжито заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", щодо примусового виконання Постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №611/901/16-а, а саме - неефективно, несвоєчасно та не в повному обсязі вчинені виконавчі дії.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року адміністартивний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні №53371517 за виконавчим листом Барвінківського районного суду Харківської області від 20 січня 2017 року про примусове виконання Постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №611/901/16-а.

Зобов'язано начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити заходи, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому провадженні №53371517 за виконавчим листом Барвінківського районного суду Харківської області від 20 січня 2017 року про примусове виконання Постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №611/901/16-а.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 7, ст. 18, ч.ч. 4, 6 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 28 липня 2016 року визнано протиправною відмову Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у перерахунку ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" із розрахунку 90 відсотків від нарахованої заробітної плати, що враховувалася для обчислення пенсії, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів" від 9 грудня 2015 року № 1013 та довідки, наданої прокуратурою Чернігівської області № 18 - 231 від 29 червня 2016 року із застосуванням Законів України "Про індексацію грошових доходів населення" та "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплат", та зобов'язано Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити, починаючи з 01 липня 2016 року, перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" із розрахунку 90 відсотків від нарахованої заробітної плати, що враховувалася для обчислення пенсії, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування с структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів" від 9 грудня 2015 року № 1013 та довідки, наданої прокуратурою Чернігівської області № 18 - 231 від 29 червня 2016 року, із застосуванням Законів України "Про індексацію грошових доходів населення" та "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року вищевказана постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 28 липня 2016 року змінена та зобов'язано відповідача здійснити, починаючи з 01 січня 2016 року перерахунок призначеної позивачу пенсії, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" із розрахунку 90 відсотків від нарахованої заробітної плати, що враховувалася для обчислення пенсії з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування с структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів" від 9 грудня 2015 року № 1013 та довідки, наданої прокуратурою Чернігівської області № 18 - 231 від 29 червня 2016 року, із застосуванням Законів України "Про індексацію грошових доходів населення" та ";Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року було надано роз'яснення, відповідно до якого Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області має здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії, виходячи з розрахунку 90% від суми щомісячного заробітку без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням раніше проведених виплат, як суму заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка становить 23 426 гривень.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року у справі № 611/901/16-а визнано неправомірними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині проведення перерахунку позивачу пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року, з обмеженням її максимального розміру. Скасовані розпорядження Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 121839 від 09 та 20 вересня 2016 року в частині призначення позивачу пенсії з обмеженням її максимального розміру. Зобов'язано Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити, починаючи з 1 січня 2016 року, перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії відповідно до ст. 501 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії, у розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати, яка становить 17848 грн. 52 коп., зазначеної у довідці прокуратури Чернігівської області № 18-231 від 29 червня 2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням проведених виплат.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 07.11.2016 по справі №611/901/16-а скасовано в частині відмови в задоволенні позову та зобов'язання Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області здійснити, починаючи з 01 січня 2016 року, перерахунок та виплату призначеної пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії, у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, яка становить 17848 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 52 коп., зазначеної у довідці прокуратури Чернігівської області № 18-231 від 29 червня 2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням проведених виплат і прийнята в цій частині нова постанова, якою позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області вчинити певні дії задоволені. Зобов'язано Ізюмське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Харківської області здійснити, починаючи з 01 січня 2016 року, перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії, у розмірі 90% від розміру заробітної плати, яка становить 23426 грн. 00 коп., зазначеної у довідці прокуратури Чернігівської області № 18-231 від 29 червня 2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням проведених виплат, із застосуванням Законів України "Про індексацію грошових доходів населення" та "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Матеріали справи свідчать, що за заявою ОСОБА_2 постановою державного виконавця від 13 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження № 53371517 на підставі виконавчого листа № 611/901/16-а та надано боржнику строк для добровільного виконання судового рішення по справі № 611/901/16-а протягом 10 робочих днів.

18 травня 2017 року на адресу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області надійшов лист Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в якому повідомлено, що управлінням на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року у справі № 611/901/16-а проведено перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії із розрахунку 90 відсотків від нарахованої заробітної плати, яка становить 23426 грн. 00 коп., що враховувалась для обчислення пенсії, згідно довідки, наданої прокуратурою Чернігівської області № 18-231 від 29 червня 2016 року та нарахована заборгованість за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, яка виплачена за додатковою відомістю в січні 2017 року, на підтвердження чого надано розпорядження від 04.01.2017 № 121839.

З розпорядження Ізюмського об'єднаного УПФУ № 121839 від 29 вересня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року, виходячи з розрахунку 90 відсотків суми місячного заробітку - 17848,52 грн., в розмірі - 16992 грн. 07 коп. Крім того, розпорядженням Ізюмського об'єднаного УПФУ № 121839 від 04 січня 2017 року, ОСОБА_2 було проведено перерахунок призначеної пенсії, виходячи з розрахунку 90 відсотків суми місячного заробітку - 23426 грн., починаючи з 01 січня 2016 року - в розмірі 21942 грн. 60 коп., починаючи з 31 грудня 2016 року - в розмірі 22011 грн. 80 коп.

Вважаючи, що рішення суду виконано Ізюмським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області не у повному обсязі, а державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області не вжито передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для повного та своєчасного виконання судового рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ч. 4 ст. 257 КАС України).

Згідно із статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 5 цього Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

На підставі ч.ч.1,3 ст.18 Закону № 1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Таким чином, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має діяти в інтересах стягувача неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, з метою захисту інтересів стягувача одержувати від будь-яких осіб необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії регламентовано статтею 63 Закону № 1404-VIII, за змістом якої за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Приписи наведеної правової норми Закону № 1404-VIII кореспондуються зі статтею 75 цього ж Закону, якою передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З аналізу вищевказаних положень Закону № 1404-VIII вбачається, що державний виконавець, не пізніше наступного дня після закінчення 10-денного строку встановленого боржнику для виконання судового рішення, зобов'язаний перевірити його виконання. У разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин, державний виконавець повинен вжити заходи, передбачені ст.ст. 63, 75 цього Закону, а у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, державний виконавець приймає постанову про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, під час судового розгляду справи встановлено, що після відкриття виконавчого провадження АП № 53371517 постановою від 13 лютого 2017 року, отримання 18.05.2017 листа від боржника щодо виконання постанови суду по справі № 611/901/16-а та на час звернення позивача з даним позовом до суду, державним виконавцем не вчинено жодних заходів для перевірки виконання Ізюмським об'єднаним УПФУ Харківської області судового рішення боржником у повному обсязі та не прийнято жодного з рішень передбачених Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими твердження позивача про те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність у виконавчому провадженні ВП № 53371517 під час здійснення виконавчих дій з виконання виконавчого листа № 611/901/16-а, виданого 20.01.2017 Барвінківським районним судом Харківської області.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що державний виконавець не повідомлявся стягувачем щодо невиконання рішення суду боржником, оскільки обов'язок перевірки виконання судового рішення покладено саме на державного виконавця.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява № 40450/04) від 15 жовтня 2009 року суд наголосив, що у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів (див. згадане вище рішення у справі "Метаксас проти Греції", п. 19): тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції.

Для забезпечення цілей ст. 6 Конвенції, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Зокрема, про це прямо зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України".

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Стабільність судової практики безпосередньо пов'язана з поняттям стабільності судового рішення. Судове рішення, по суті, є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів.

Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов'язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, в ході судового розгляду справи, не довів правомірність вчинених ним дій у спірних правовідносинах, у зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 161, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 17.10.2017р. по справі № 611/769/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017 р.