Справа № 815/5524/17
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5524/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року м.Одеса

16год. 00хв.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Судом розглядається адміністративна справа за позовною заявою Головного управління ДФС в Одеській області, в якій позивач просить суд прийняти постанову, якою підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 20.10.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 10.10.2017 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято наказ № 4875 про проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1). 19.10.2017 о 17:30 год. з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, за період з 13.04.2016 року по дату завершення фактичної перевірки з питань дотримання вимог діючого законодавства з питань укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з найманими працівниками,а також з метою вручення копії наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 10.10.2017р. №4875 та предявлення направлень на проведення перевірки від 10.10.2017р. №7158/13-06, №7157/13-06, здійснено вихід за адресою господарської одиниці ФОП ОСОБА_1, а саме: м.Одеса, вул. Ак. Вільямса, буд. 86, фітнес клуб «Смайл». Працівниками фітнес-клубу «Смайл» було відмовлено в допуску до перевірки посадовим особам ГУ ДФС в Одеській області. Посадовими особами складено акт про відмову від отримання копії наказу «Про проведення фактичної перевірки» та ознайомлення з направленнями на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 № 630/15-32-13-06 від 19.10.2017 року та акт відмови у допуску посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 19.10.2017 року. №631/15-32-13-06. На підставі зазначеного 20.10.2017 року о 15:00 начальником ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Посилаючись на положення ст.94 Податкового кодексу України та Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №568, відповідно до яких у разі відмови платника податків від проведення документальної перевірки або відмови від допуску до перевірки податковий орган може прийняти рішення про застосування адміністративного арешту майна, обґрунтованість якого підтверджується судом, позивач звернувся до суду із позовом для підтвердження обґрунтованості прийнятого рішення.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких, обґрунтовуючи свою правову позицію, представник відповідача зазначив, що на час розгляду даної справи судом адміністративний арешт майна ФОП ОСОБА_1 припинений відповідно до приписів п.94.10 ст. 94, п.п. 94.19.1 п.94.19 ст 94 ПК України, оскільки з моменту прийняття податковим органом рішення про накладення умовного адміністративного арешту майна минуло 96 годин. Крім того, представник відповідача зазначив, що ФОП ОСОБА_1 не предявлялось направлень на перевірку, наказу та службових посвідчень, а тому в актах контролюючого органу про неотримання направлень на проведення фактичної перевірки та про не допуск до фактичної перевірки від 19.10.2017 року зазначено недостовірні відомості щодо відмови ФОП ОСОБА_1 від допуску до проведення перевірки, оскільки на час прибуття перевіряючих за адресою обєкта господарювання ані ФОП ОСОБА_1, ані уповноважених осіб (представників) на місці не було. У контролюючого органу не було законних підстав для складання акту про не допуск до перевірки та на підставі нього прийняття рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1, оскільки відсутній факт відмови платника податків або його представників від проведення фактичної перевірки.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС в Одеській області про підтвердження умовного адміністративного арешту майна платника ФОП ОСОБА_1

30 листопада 2017 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло (вх.№ ЕП/4812/17) клопотання про розгляд справи без участі представника ГУ ДФС в Одеській області у порядку письмового провадження.

30 листопада 2017 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшла письмова заява (вх.№32961/17), в якій останній просив суд розглянути справу за його відсутності у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що з метою здійснення контролю за дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі дотримання вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.7 п.80.2 ст.80, п.82.3 ст.82 Податкового кодексу України, та з урахуванням доповідної записки заступника начальника управління начальника відділу контрольно-перевірочної роботи з фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 від 04.10.2017 № 417/11/15-32-13-06 начальником Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 видано наказ № 4875 від 10.10.2017 про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за адресою господарської одиниці: м.Одеса, вул.Ак.Вільямса, буд.86, фітнес-клуб «Смайл».

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.74, пп.80.2.7 п.80.2 ст.80, п.82.3 ст.82 ПК України, Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та наказу ГУ ДФС в Одеській області № 4875 від 10.10.2017 року ГУ ДФС в Одеській області видані направлення на перевірку від 10 жовтня 2017 року №7158/13-06 , №7157/13-06 ОСОБА_4, ОСОБА_5

19.10.2017 року о 17:30 год. посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області здійснено вихід за адресою господарської одиниці ФОП ОСОБА_1, а саме: м.Одеса, вул. Ак. Вільямса, буд. 86 (фітнес клуб «Смайл»)

19.10.2017р. перевіряючими були складені акт про відмову отримання копії наказу «Про проведення фактичної перевірки» та ознайомлення з направленнями на проведення фактичної перевірки від 19.10.2017 року №630/15-32-13-06 та акт про недопуск до перевірки від 19.10.2017 року № 631/15-32-13-06.

На підставі вищезазначеного та звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 20.10.2017 року №466/11/15-32-13-06 начальником ГУ ДФС в Одеській області 20.10.2017 року о 15:00 год. було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), що мешкає за адресою: м. Одеса, пр.-т. Маршала Жукова, 85, кв. 134 та за адресою фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 86 (фітнес клуб «Смайл») та вирішено надіслати рішення з вимогою тимчасово зупинити відчуження майна ОСОБА_1

Контролюючий орган звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд прийняти постанову, якою підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 20.10.2017 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з п.2 ч.1 ст.183-3 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Судом встановлено, що 23.10.2017р. о 14 год. 26 хв. до Одеського окружного адміністративного суду надійшло подання ГУ ДФС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 20.10.2017р., яке ухвалою суду від 24.10.2017 року (справа № 815/5450/17) повернуто позивачеві у звязку із не усуненням недоліків подання у строк встановлений ухвалою від 23.10.2017 року.

У зв'язку із вищевикладеним позивач звернувся до суду з адміністративним позовом з тими самими вимогами у загальному порядку 25.10.2017 року.

Пунктом 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пп. 94.3 - 94.5 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків (п.94.4 ст.94 ПК України).

Відповідно до п.94.5 ст.94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Згідно із п.94.6 ст.94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Підпунктом 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Відповідно до пп.94.19.1 п.94.19 ст.94 припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Як встановлено судом, відповідно до фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, - рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача прийнято 20.10.2017 року, а звернення з адміністративним позовом про підтвердження обґрунтованості зазначеного арешту, фактично, відбулось 25.10.2017 року.

Таким чином, на час розгляду справи і на час звернення позивачем до суду з вимогою підтвердити обґрунтованість умовного арешту майна ФОП ОСОБА_1 зазначений арешт майна платника податків застосований рішенням від 20.10.2017 року, має бути припиненим в силу приписів п.94.10 та пп.94.19.1 п.94.19 ст. 94 Податкового кодексу України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013р. №568, на який посилається представник позивача в обґрунтуваннях своїх позовних вимог, втратив чинність 15.09.2017 року.

На момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи зазначені правовідносини регулюються Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 року №632, який набрав чинності 15.09.2017 року.

Відповідно до п.1 Розділу IV цього Порядку керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 2).

Відповідно до вимог розділу IV Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків від 14.07.2017 року №632 обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

Згідно з приписами розділу VIII зазначеного Порядку встановлено, що строк застосування арешту майна не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, передбачених Податковим кодексом.

Припинення арешту майна здійснюється, зокрема, у разі відсутності протягом строку, зазначеного у пункті 2 розділу ІV цього Порядку (96 годин), рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

В акті про недопуск до перевірки, податківцями зазначено особу, яка відмовила у допуску до проведення перевірки - ФОП ОСОБА_1

Аналогічно, в Акті про відмову отримання копії наказу та ознайомлення з направленням на проведення фактичної перевірки особою, яка відмовилась, зазначено ФОП ОСОБА_1

В рішенні про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 20.10.2017р. такою особою вже зазначено працівника ФОП ОСОБА_1 - адміністратора фітнес клубу «Смайл», а в адміністративному позові взагалі зазначено, що у допуску до перевірки було відмовлено працівниками фітнес клубу «Смайл».

Відповідно до ст.19 Податкового кодексу України платник податків веде справи, пов'язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах. Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов'язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов'язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства. Представник платника податків користується правами, встановленими цим Кодексом для платників податків.

Отже з поданих ГУДФС в Одеській області доказів неможливо встановити, якій саме особі держподатінспектори-ревізори намагались вручити копію наказу та ознайомити з направленнями на перевірку, відповідно, яка особа відмовила у допуску до перевірки та чи була вона вповноважена ФОП ОСОБА_1 представляти підприємця.

Поряд із викладеним, суд звертає увагу на те, що фактична перевірка мала бути здійснена за адресою м.Одеса, вул.Ак.Вільямса, буд.86, фітнес-клуб «Смайл», але за рішенням від 20.10.2017р. застосовано умовний адмінарешт майна ФОП ОСОБА_1 за адресою фактичного здійснення господарської діяльності: м.Одеса, вул.Ак.Корольова, 86 (фітнес-клуб «Смайл»).

Отже вимога тимчасового зупинення відчуження майна ОСОБА_1 у звязку із застосуванням умовного адміністративного арешту майна відповідача за адресою, що не має відношення до розташування господарської одиниці ФОП, не відповідає положенням ст.94 ПК України та вимогам п.1 розділу IV Порядку №632.

Згідно п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

В порушення вимог п.81.2 ст.81 ПК України представниками ГУ ДФС в Одеській області не було складено Акт про відмову в отриманні Акту відмови у допуску до фактичної перевірки та/або наданні письмових пояснень до нього, в матеріалах справи такий доказ відсутній, що додатково свідчить про обґрунтованість доводів відповідача стосовно недоведеності факту відмови ФОП ОСОБА_1 від допуску до проведення перевірки, а отже і відсутності законних підстав для прийняття 20.10.2017р. рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду наведеного, суд дійшов до висновку про неможливість підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1, застосованого за рішенням від 20.10.2017р. ГУДФС в Одеській області.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов Головного управління ДФС в Одеській області не підлягає задоволенню, адже не встановлено підстав, з якими законом повязується можливість прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Керуючись ч.4 ст. 122, ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рішенням ГУДФС в Одеській області від 20.10.2017р. - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян