Справа № 807/575/17
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2017 рокум. Ужгород№ 807/575/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я. М.,

при секретарі Багарі М.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправними дій, скасування рішення та запису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі позивач) звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», в якій просила визнати протиправними дії реєстратора та скасувати рішення та запис про державну реєстрацію.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач 04.11.2016р. здійснила реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру, що розташована за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вулиця Капушанська (Перемоги)АДРЕСА_1, за ПАТ КБ ПРИВАТБАНК (, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50).

Заявою від 14 червня 2017 року позивач змінила підстави позову та з врахуванням вказаних змін, просила позовні вимоги задовольнити з мотивів відсутності заставної ПБ № 004574; накладення арешту на майно відповідно до Ухвали Перечинського районного суду від 26.09.2016р. по справі № 304/1040/16-ц; порушення Порядку ведення реєстру та внесення відомостей до нього, оскільки відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 74048891 від 25.11.2016р., вказана квартира зареєстрована на позивачем, а відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 73211636 від 17.11.2016р., вказана квартира зареєстрована за ПАТ «Приватбанк»; порушена хронологія дій та подій: рішення від 10.11.2016р., реєстрація права власності 04.11.2016р.; відсутність письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, оскільки лист банку № E.LV.0.0.0.0/3-695 від 13.07.2016р. не можна вважати вимогою, надісланою на виконання ст. ст. 38, 40 Закону України «Про іпотеку»; відсутності довідки, необхідної для проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року. Вказану довідку в м. Ужгород видає КП «Архітектурно-планувальне бюро Ужгородської міської ради» (м. Ужгород, вул. Уральська, 4) після обстеження змін планування квартири. Оскільки змін планування квартири здійснено не було, довідка КП «Архітектурно-планувальне бюро Ужгородської міської ради» видана бути не могла; порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки квартира, що розташована Закарпатська обл., м. Ужгород, вулиця Капушанська (Перемоги)АДРЕСА_1 є єдиним житлом позивача, а її загальна площа становить 54,10 кв.м.

Позивач та її представник у судовому засіданні уточнений позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява відповідача ОСОБА_3 від 26 липня 2017 року про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

27.06.2007р. між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки, яким передано в іпотеку, для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, квартиру в м. Ужгород, вулиця Капушанська (Перемоги)АДРЕСА_1. У звязку з невиконанням умов кредитного договору третя особа в особі представника ОСОБА_4 звернулась до відповідача з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності). Вказана заява прийнята відповідачем та видана третій особі, картка прийому заяви № 72791261. Відповідно до наданих відповідачем в судове засідання оригіналів документів, на підставі яких зареєстровано право власності на квартиру від позивача на третю особу, 04.11.2016 банком надано нотаріусу заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), договір іпотеки (серія та номер 1351, видавник ПН Ужгородського МНО ОСОБА_5, повідомлення (серія та номер E.L.V.0.0.0.0/3-695, видавник ПАТ КБ Приватбанк), повідомлення (серія та номер б/н, видавник ПАТ КБ Приватбанк), квитанції про сплату, довіреність (а.с. 69-78).

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 року (далі - Закон № 1952-IV) визначено, що при проведення реєстрації права власності на нерухоме майно, державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 16 цього Закону; 6) надання витягів з державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом (ч.7 ст.16 вказаного Закону № 1952-IV).

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст.17 Закону № 1952-IV).

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127).

За вимогами Закону № 1952-IV та вищезазначеного Порядку № 1127, підставою для проведення державної реєстрації перш за все є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до частиною 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання по договору перед Іпотекодержателем.

Відповідно до досліджених в ході судового розгляду матеріалів справи, судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію права власності на іпотечне майно.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до пункту 61 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя, з'ясуванню підлягають обставини, що підтверджують: 1) факт надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушень, 2) факт отримання іпотекодавцем вказаної вимоги, а також 3) доказів того, що завершився 30 - денний строк з моменту отримання іпотекодавцем зазначеної вимоги.

Суд звертає увагу на той факт, що викладеними вище нормами Закону № 1952-IV та Порядку № 1127 передбачено вичерпний перелік документів, що підлягають поданню у разі проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що саме по собі є імперативною вимогою.

У звязку з невиконанням умов кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» в особі представника ОСОБА_4 звернулося до відповідача з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності). Вказана заява прийнята відповідачем та видана третій особі, картка прийому заяви № 72791261. Відповідно до наданих відповідачем в судове засідання оригіналів документів, на підставі яких зареєстровано право власності на квартиру від позивача на третю особу, 04.11.2016р. банком надано нотаріусу заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), договір іпотеки (серія та номер 1351, видавник ПН Ужгородського МНО ОСОБА_5, повідомлення (серія та номер E.L.V.0.0.0.0/3-695, видавник ПАТ КБ Приватбанк), повідомлення (серія та номер б/н, видавник ПАТ КБ Приватбанк), квитанції про сплату, довіреність.

Однак, суд критично оцінює надане банком повідомлення від 20.10.2016 № б/н, оскільки його зміст не може бути трактований як «документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя» з тієї причини, що в ньому не зазначено ні адресата, ні дати початку перебігу зазначеного тридцяти денного строку, ні дати його закінчення. (а.с. 83). Крім того, в матеріалах справи відсутнє будь-яке повідомлення позивача у справі про намір звернути стягнення на іпотечне майно. В матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу штрикоди № 957, 949, адресовані ОСОБА_2 та ОСОБА_6, однак підписи одержувача на обох повідомленнях однакові і візуально не схожі з підписом позивача. Таким чином, жодним документом не доведено факт направлення письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Крім цього, відповідно до п. 61 Порядку 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як встановлено судом, на момент вчинення оскаржуваної нотаріальної дії, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 72791648 від 10.11.2016р., в Державному реєстрі іпотек зареєстровано заставна ПБ № 004574. Видача заставної передбачено і умовами укладеного договору іпотеки (п. 5) передбачено видачу заставної.

Статтею 20 Закону України «Про іпотеку», заставна - це іпотечний цінний папір, який засвідчує безумовне право його власника на отримання від боржника виконання за основним зобов'язанням, за умови, що воно підлягає виконанню в грошовій формі, а в разі невиконання основного зобов'язання - право звернути стягнення на предмет іпотеки. Заставна може передаватися її власником будь-якій особі шляхом вчинення індосаменту. Наступний власник заставної набуває всі права іпотекодержателя (нового кредитора) за договором, яким обумовлене основне зобов'язання, та за іпотечним договором, на підставі якого була видана заставна, а права попереднього власника заставної як іпотекодержателя (первісного кредитора) припиняються.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.

Доказів наявності заставної в особи, яка подала заяву про реєстрацією за нею права власності ПАТ «КБ Приватбанк», нотаріусу та суду надано не було.

Відповідно до приписів пункту 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Вищезазначене не було враховано державним реєстратором, при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на спірне іпотечне майно, оскільки він в такому випадку зобов'язаний був у відповідності ч.1 ст.15 Закону № 1952-IV здійснити перевірку документів, встановити факт наявності підстав для зупинення розгляду заяви та прийняти рішення про зупинення розгляду заяви та письмово повідомити про це заявника у відповідності до вимог частини першої статті 22 Закону № 1952-IV, якою визначено, що у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вчиняючи дії щодо здійснення державної реєстрації права власності на квартиру в м. Ужгород, вулиця Капушанська (Перемоги)АДРЕСА_1, за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк», а також приймаючи рішення "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" № 32321818 від 10.11.2016р., яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на вказану квартиру, відповідач діяв передчасно та в порушення вимог статей 15, 16, 17, 22 Закону № 1952-IV та пунктів 61 Положення № 1127, чим порушив права ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірності дій щодо здійснення державної реєстрації права власності на квартиру в м. Ужгород, вулиця Капушанська (Перемоги)АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк» та правомірності прийняття рішення № 32321818 від 10.11.2016 року "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій протиправними, скасування рішення та запису в Реєстрі - підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 160, 161, 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправними дій, скасування рішення та запису задовольнити повністю.

Дії державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_3 щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська (Перемоги), б. 30, кв. 25 за ПАТ КБ «Приватбанк» - визнати протиправними.

Рішення про державну реєстрацію індексний номер 32321818 від 10 листопада 2016 року про реєстрацію права власності квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська (Перемоги), б. 30, кв. 25 за ПАТ КБ «Приватбанк» (, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) скасувати.

Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17387546, вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_3 про реєстрацію права власності квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська (Перемоги), б. 30, кв. 25 за ПАТ КБ «Приватбанк» (, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України

СуддяОСОБА_7