Справа № 569/3466/17
Суддя: Бердій М.А.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/3466/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області,

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Мельничук В.Л.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради про визнання протиправним пункту 2 рішення ОСОБА_4 міської ради від 25 лютого 2016 року №266, про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 міської ради про визнання протиправним пункту 2 рішення ОСОБА_4 міської ради від 25 лютого 2016 року №266, про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 травня 2015 року вона звернулася до ОСОБА_4 міського голови із заявою про встановлення форми про приватизацію земельної ділянки площею 256 кв.м на вул. Корнинській, 13-а в м.Рівне, безоплатно у власність для індивідуального садівництва, відповідно до вимог частини 1, 2 ст. 118 ЗК України та долучила всі необхідні документи. За результатами розгляду її заяви, пунктом 2 рішення ОСОБА_4 міської ради від 25 лютого 2016 року №266 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 256 кв.м на вул. Корнинській, 13-а в м.Рівне їй відмовлено. При цьому не наведено жодної підстави для такої відмови, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримали з підстав викладених в адміністративному позові, просять суд, визнати протиправним пункт 2 рішення ОСОБА_4 міської ради від 25 лютого 2016 року №266, яким відмовлено позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 256 м.кв. по вул. Корнинській, 13-А безоплатно у власність для індивідуального садівництва (для ведення садівництва).

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала з підстав, викладених у наданих суду письмових поясненнях по справі. Додатково пояснила суду, що в даному випадку ОСОБА_4 міська рада як представницький орган, дотрималася всіх вимог повязаних з проектом рішення, процедурою розгляду рішення та реалізувала свої повноваження, які полягають в обранні юридично допустимого рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Судом встановлено, що 25 травня 2015 року позивач по справі ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_4 міського голови із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 256 м.кв. для індивідуального садівництва у приватну власність та про надання дозволу на розробку технічної документації щодо відновлення меж земельної ділянки площею 99 кв.м. для передачі в оренду на 25 років для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на вул. Корнинській, 13-А в м. Рівне.

Пунктом 1 рішення ОСОБА_4 міської ради від 25 лютого 2016 року №266 (2 сесія, 7 скликання) позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 99 кв.м. на вул. Корнинській, 13-А в м. Рівне в оренду на 25 років для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, без права спорудження на ній капітальних будівель і споруд, посадки багаторічних насаджень та з правом її дострокового вилучення для потреб міста).

Пунктом 2 рішення ОСОБА_4 міської ради від 25 лютого 2016 року №266 (2 сесія, 7 скликання) ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 256 кв.м на вул. Корнинській, 13-а в м. Рівне, безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва. Як слідує з тексту згаданого рішення, в ньому не наведено жодної підстави такої відмови.

Згідно статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 118 ЗК України встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, позивач, звертаючись із заявою про приватизацію земельної ділянки для ведення садівництва, посилалась, на користування цією земельною ділянкою впродовж тривалого часу, про що вона пояснила в судовому засіданні і зазначила адміністративному позові. Зокрема вказала, що завжди проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить відмітка про її місце реєстрації у її паспорті громадянина України та свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Корнинській, 13-А в м. Рівне, від 25.12.2014 року №2223.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно частини дев'ятої статті 118 ЗК України відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Статтею 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Згідно вимог частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів місцевого самоврядування із заявою щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.

У відповідності до вимог статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). При цьому, рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Враховуючи наведені положення Закону України «Про звернення громадян» та вимоги статті 118 ЗК України, у разі відмови у задоволенні заяви позивача в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, ОСОБА_4 міська рада у своєму рішенні від 25 лютого 2016 року №266 повинна була навести відповідні мотиви та підстави такої відмови, однак цього не зробила і необґрунтовано та безпідставно відмовила позивачу в наданні дозволу, незважаючи на те, що в проекті рішення такий дозвіл було надано.

З вище викладеного слідує, що у ОСОБА_4 міської ради були відсутні законні підстави для відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 256 м.кв. на вул. Корнинській, 13-А безоплатно у власність для індивідуального садівництва (для ведення садівництва), а тому суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 міської ради про відмову у наданні дозволу є протиправними, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 17, 69-71, 86, 94, 138, 158-160, 162-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради про визнання протиправним пункта 2 рішення ОСОБА_4 міської ради від 25 лютого 2016 року №266, про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки задоволити повністю.

Визнати протиправним пункт 2 рішення ОСОБА_4 міської ради від 25 лютого 2016 року №266, яким відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 256 м.кв. по вул. Корнинській, 13-А громадянці ОСОБА_1 безоплатно у власність для індивідуального садівництва (для ведення садівництва).

Стягнути з ОСОБА_4 міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені позивачем по справі, по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5