Справа № 751/8483/17
Суддя: Горбенко Н. О.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/8483/17
Провадження №2-а/751/466/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Горбенко Н.О.,

при секретарі Ващиліній Т.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

24.11.2017 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у проведенні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити йому перерахунок раніше йому відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2454-VI, з урахуванням норм рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.06.2017 року включивши до розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальну допомогу на оздоровлення та проводити його виплату без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заперечення по справі, в яких позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог за відсутністю правових підстав.

Згідно частини 1 статті 41 КАС України справа розглянута без застосування технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивач перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01.10.2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 % суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2454-VI, з урахуванням норм рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016.

15.05.2017 року позивач звернувся до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Чернінівській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки господарського суду Чернігівської області від 15.05.2017 року №06-23/699/17 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. У дану довідку включено у тому числі і 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу працюючого судді 1333,33 грн. (а.с.7)

Відповідач своїм листом №1037/02/М-7 від 02.08.2017 року повідомив позивача про відсутність правових підстав для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає і на яку вільно погоджується, тому оплата праці є невід'ємним конституційним правом посадових осіб судової влади.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, так і ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, на норми якого посилається відповідач у своїх запереченнях, містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів» зазначених Законів відповідно. Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453- УІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З правил діючої Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

З довідки Господарського суду Чернігівської області від 15.05.2017 року № 06-23/699/17 вбачається, що виплата допомоги на оздоровлення має систематичний характер, включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою винагороди судді (а.с7).

Крім того, згідно зі змістом ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Крім того, як вбачається з п. 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №8-рп/2005 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та офіційного тлумачення положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) від 11 жовтня 2005 року №1-21/2005, зокрема, конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Кожна держава, як зазначається в Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 року №(94)12, має "забезпечити те, щоб статус і винагорода суддів відповідали гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе". Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Умови і порядок його виплати визначені Законом України "Про статус суддів". Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та цим Законом. Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України. Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя. Цей конституційний припис кореспондується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів", які передбачають, що рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків повинен бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1). Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Враховуючи викладене вище, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 22 Конституції України, ст.ст. 1-4, 6-9, 11, 18, 41 ч.2, 71, 72, 94, 158-163, 183-2Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного Управління Пенсійоного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4рп/2016.

Зобовязати Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок раніше призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4рп/2016 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 червня 2017 року, включивши до розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальну допомогу на оздоровлення та проводити його виплату без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.О. Горбенко