Справа № 2-а-12358/11(6-а/336/149/2017)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2017 рокусправа № 2-а-12358/11(6-а/336/149/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2017 року по справі № 2-а-12358/11 (№ 6-а/336/93/2017) за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, -

встановив:

03.05.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа по справі № 2а-12358/11 до виконання.

Заява мотивована тим, що внаслідок тривалої хвороби чоловіка, який помер 13.04.2017 року, та необхідності догляду за ним, заявник була позбавлена можливості пред'явити виконавчий лист (а.с.29).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2017 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа № 2а-12358/11, виданого 25.04.2017 року, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про оскарження бездіяльності і зобов'язання до сплати щомісячної суми допомоги особі, яка має статус дитини війни та встановлено строк пред'явлення вказаного виконавчого листа до 25.04.2020 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник з поважних причин пропустив строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

З даною ухвалою не погодилось Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя, подало апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2017 року та відмовити в задоволенні заяви про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, просило замінити відповідача у справі № 336/2652/17 - управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя правонаступником - Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що боржником було добровільно взято на виконання постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2011 року по справі № 2-а-12358/11, проведено відповідний перерахунок пенсії стягувача та нараховано 73,47 грн., відповідно до копії розпорядження та протоколу проведення перерахунку.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2011 року у справі № 2а-12358/11 позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо не призначення, не нарахування та не виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 02.03.2011 року по 22.07.2011 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена, за період з 02.03.2011 року по 22.07.2011 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя залишено без задоволення, постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2011 року у справі № 2а-12358/11залишено без змін.

Жодних доказів отримання ухвали суду апеляційної інстанції та пред'явлення останньої до виконання боржнику матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

За приписами статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції станом на час набрання законної сили постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 6 червня 2011 року, для судових рішень встановлений річний строк для пред'явлення виконавчого документа, який обчислюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Вказана норма кореспондується з положеннями частини 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, у відповідності до якої стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Отже, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання може бути поновлено судом за наявності обґрунтованих причин, які визнаються судом поважними.

Згідно з статтею 261 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження", встановлено строки пред'явлення виконавчих документів до виконання, зокрема, виконавчих листів один рік.

Таким чином, відповідно до зазначеної норми виконавчі документи, видані адміністративними судами підлягають пред'явленню до виконання упродовж одного року.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

З матеріалів справи вбачається, що лише в квітні 2017 року ОСОБА_2 отримала ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року, з якої дізналася про набрання законної сили рішення суду першої інстанції, яким задоволено частково її позовні вимоги до пенсійного органу, при цьому впродовж 2014-2017 років заявниця позбавлена була можливості звернення до суду за отриманням відповідної копії рішення та виконавчого листа через тривалу хворобу свого чоловіка, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що надано відповідні докази. При цьому відомості щодо одержання вказаного судового рішення ОСОБА_2 поштою в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи те, що позивач не могла звернутися до виконавчої служби для пред'явлення виконавчого листа через об'єктивні причини, колегія суддів вважає за поважні причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа.

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В судовій практиці розгляду справ Європейським Судом з прав людини, останній вказує, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає "право на суд". Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди. (Справа "Жовнер проти України" (Заява № 56848/00), Справа Бурдов проти Росії (Скарга № 59498/00).

Також у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд в рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

В Рішенні по справі "Ейрі проти Ірландії" від 09 жовтня 1979 року Європейський суд з прав людини вказав, що права, які гарантує Конвенція, повинні бути не теоретичними чи нереальними, а такими, що мають реальну силу і можуть бути здійснені на практиці.

З приводу вимог апеляційної скарги щодо заміни управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя правонаступником - Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2017 року вже було здійснено відповідну заміну відповідача по справі за заявою ОСОБА_2

Доводи представника відповідача щодо виконання в добровільному порядку постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2017 року, відносно перерахунку пенсії стягувача, і як наслідок, відмови в задоволенні заяви, колегією суддів до уваги не приймаються, тому як дані питання перебувають в компетенції державної виконавчої служби у разі пред'явлення виконавчого листа за вказаним рішенням до примусового виконання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2017 року по справі № 2-а-12358/11 (№ 6-а/336/93/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко