Справа № 757/616/16-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 757/616/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Гладун Х.А. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 46 від 15 грудня 2015 року.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2015 року директором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Горобченко Л.А. на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08 вересня 2015 року № 976 та звернення Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 27 листопада 2015 року № 51/35-2315 (вх. № 1026-2711/46 від 27 листопада 2015 року), головному інспектору будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Мосур С.М. та головному інспектору будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Куртяк В.В. видано направлення на проведення позапланової перевірки закладу громадського харчування «Шам», розташованого на проспекті Перемоги, 40 у Шевченківському районі м. Києва.

Вказаний заклад громадського харчування належить на праві власності ТОВ «Парк Пушкіна», директором якого являється позивач.

У ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Парк Пушкіна» експлуатується об'єкт будівництва після самовільного виконання в 2010 - 2011 роках будівельних робіт із реконструкції нежитлового приміщення на просп. Перемоги, 40 (літ. «А») згідно технічного паспорту Київського МБТІ від 09 грудня 2010 року, а саме: заклад громадського харчування «Шам» без документів, які б надавали право на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН В.1.2-14:2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ», про що складено відповідний акт від 07 грудня 2015 року.

Згідно результатів перевірки та відповідно до п. 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 посадовою особою Відповідача складено акт перевірки від 07 грудня 2015 року та стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2015 року.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності 15 грудня 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві винесено постанову № 46 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 13 ст. 96 КУпАП, а саме: експлуатація об'єктів будівництва, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію, вчинені щодо об'єктів ІІІ категорії складності, а отже порушення позивачем ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН В.1.2-14:2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ», та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення № 46 від 15 грудня 2015 року протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до відповідальності за порушення ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, зокрема, має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно - будівельного контролю щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затверджених Кабінетом Міністрів України. Форма визначається Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрація органом державного архітектурно - будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, які належать до І-ІІІ категорії складності.

Згідно з ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

При цьому, ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності 12 березня 2011 року, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об'єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії. Цей закон не містить темпоральних застережень, зокрема про поширення його дії на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

З дня набрання чинності у листопаді 1994 року Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», ст. 1 якого встановлювала відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, не передбачав відповідальності за експлуатацію або використання об'єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію.

Вперше таке положення закріплено у цьому Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21 вересня 2000 року № 1988-III).

19 січня 2012 року згідно із Законом України від 22 грудня 2011 року № 4220-VI Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» викладено у новій редакції, п. 6 ч. 2 ст. 2 якої передбачає, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Отже, обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Разом з тим, з матеріалів перевірки вбачається, що посадові особи відповідача дійшли висновку про експлуатацію об'єкта будівництва після самовільного виконання в 2010 - 2011 роках будівельних робіт із реконструкції нежитлового приміщення на просп. Перемоги, 40 (літ. «А»).

Водночас, наданими до суду позивачем доказами, зокрема, копією технічного паспорта станом на 09 грудня 2010 року, підтверджується, що роботи з реконструкції нежитлового приміщення, яке виступило об'єктом перевірки, проводилося у 2009 - 2010 роках.

У свою чергу, відповідачем не обґрунтовано належними та достатніми доказами підстав встановлення факту даних робіт саме у період 2010 - 2011 років.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що притягнення позивача до відповідальності за порушення ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є неправомірним, оскільки після завершення будівельних робіт, чинне на той час законодавство не покладало на власника об'єкту обов'язку введення його в експлуатацію.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 13 грудня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.