Справа № 587/2908/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 р. Справа № 587/2908/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представника позивача - Воронкова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_6 на постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017р. по справі № 587/2908/17

за позовом Сумського прикордонного загону

до Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_6

про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИЛА

Сумський прикордонний загін (далі по тексту - позивач) звернувся до Сумського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_6 (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд примусово видворити з України громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_6.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року по справі № 587/2908/17 примусово видворено з України громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанову звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року по справі № 587/2908/17 клопотання Сумського прикордонного загону задоволено.

Затримано громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та поміщено його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк 6 (шість) місяців.

Ухвалу суду допущено до негайного виконання.

Відповідач, не погодившись із вказаними постановою та ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року по справі № 587/2908/17 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що всупереч положенням Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав, підписаної 25.09.2007 року, Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, підписаної 22.10.2012 року, відповідача було затримано за процедурою, передбаченою ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.187-3 КАС України, а не за процедурою, передбаченою статтею 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вищевказаними міждержавними угодами. Визначену чинним законодавством процедуру реадмісії позивач не застосував, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні та в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Вказав, що відповідач, незаконно перетнувши Державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, порушив вимоги ст.9 Закону України "Про Державний кордон України", ст.9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150 "Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України". Відповідач є нелегальним мігрантом у розумінні ч.1 ст.14 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та підлягає видворенню за рішенням суду у відповідності до ч.1 ст.30 цього Закону. Вважає необґрунтованим твердження відповідача щодо необхідності застосування до нього процедури реадмісії, оскільки у ОСОБА_6 відсутні будь-які документи із в'їзними відмітками, візи, посвідчення біженця, проїзний документ біженця. Крім того, з урахуванням Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2015 року № 158, підрозділи Державної прикордонної служби не є компетентними органами, відповідальними за здійснення реадмісії осіб за стандартною процедурою. Провести заходи з реадмісії громадянина В'єтнаму ОСОБА_6 за прискореною процедурою протягом 48 годин після затримання технічно неможливо.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі просив суд апеляційної інстанції проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі відповідача та його представника.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 жовтня 2017 року о 21 год. 05 хвилин ОСОБА_6 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від мобільної прикордонної застави «Суми» на відстані близько 18 км від державного кордону України в районі н.п. Стецьківка під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

В ході проведення перевірочних заходів відносно ОСОБА_6 було встановлено факт відсутності інформації щодо нього в відомчих базах даних ДПС про здійснення перетинання державного кордону України встановленим порядком. Також було встановлено, що вказаний вище громадянин здійснив незаконний перетин державного кордону з Російської Федерації поза встановленими пунктами пропуску.

Зазначені обставини стали підставою для звернення Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з даним позовом про примусове видворення громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_6 з території України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності законних підстав для примусового видворення за межі території України громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_6.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне затримання від 21.10.2017 року громадянин Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, був затриманий 21.10.2017 року о 21 год. 05 хв. на строк до 3 діб з метою встановлення особи, у зв'язку із вчиненням правопорушення, передбаченого статтею 202 КУпАП. Відповідач був виявлений та затриманий на відстані близько 18 км. від державного кордону України під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, безпосередньо після здійснення незаконного перетину Державного кордону з території Російської Федерації на територію України (а.с.6).

Листом від 21.10.2017 року № 27/10811 командування Сумського прикордонного загону повідомило посадових осіб Соціалістичної Республіки Вєтнам в Україні про затримання групи громадян Соціалістичної Республіки Вєтнам, зокрема, і ОСОБА_6. Враховуючи відсутність у затриманих осіб документів, що посвідчують особу, командування прикордонного загону цим листом просило про надання документів, що посвідчують особу, та повідомило контактні дані для організації побачення посадових осіб Посольства Соціалістичної Республіки Вєтнам в Україні із затриманими громадянами цієї країни, зокрема, і відповідача по справі (а.с.8).

22.10.2017 року відповідачем ОСОБА_6 було надано пояснення на ім'я начальника Сумського прикордонного загону, у яких відповідач повідомив, що 16.10.2017 року літаком прибув до м. Москва, де проживав з 16.10.2017 року по 19.10.2017 року разом із шістьма громадянами Вєтнаму. 19.10.2017 року відповідача з квартири, де він проживав, забрав невідомий чоловік, який посадив його до легкового автомобіля та повіз у невідомому напрямку. В подальшому 19.10.2017 року приблизно о 23 год. 00 хв. відповідача та інших громадян Вєтнаму висадили в польовій місцевості, де їх зустріли дві особи в масках на обличчі, забрали паспортні документи та жестом вказали напрямок руху до кордону з Україною. Приблизно через 30 хв. руху у вказаному напрямку пішки відповідача разом з іншими громадянами Вєтнаму посадили у човен, та, як йому в подальшому стало відомо, незаконно переправили через річку на територію України. Згодом відповідача разом з іншими громадянами Вєтнаму привезли до будинку в сільській місцевості, де вже також перебувало 6 невідомих відповідачеві громадян Вєтнаму. 21.10.2017 року відповідача без документів, що посвідчують особу, разом з іншими громадянами Вєтнаму затримали прикордонники.

22.10.2017 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Сумського прикордонного загону, було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_6, яке 22.10.2017 року було затверджене начальником Сумського прикордонного загону (а.с.11).

Зазначеним рішенням зафіксовано, що відповідач по справі був затриманий 21.10.2017 року о 21 год. 05 хв. прикордонним нарядом від мобільної прикордонної застави «Суми» Сумського прикордонного загону на відстані близько 18 км. Від державного кордону України в районі населеного пункту Стецьківка під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну.

Вказаним рішенням зобов'язано ОСОБА_6 залишити територію України у термін до 24.10.2017 року (а.с.11).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 1 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України (яка включена до КАС України на підставі Закону України від 19.05.2016 року № 1379-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції») встановлено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Водночас Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено також передачу з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства (реадмісію).

За приписами частини 1 статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

У відповідності до частини 3 статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

27.09.2007 року між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам було підписано Угоду про реадмісію громадян обох держав, підписаної в м. Нью-Йорк 25 вересня 2007 року, яка була ратифікована Законом України від 03 вересня 2008 року N 359-VI.

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Відповідно до пунктів 1-2 статті 1 Угоди на запит однієї Договірної Сторони інша Договірна Сторона здійснює реадмісію осіб, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, далі - осіб, які підлягають реадмісії.

Запитуюча Договірна Сторона негайно та без будь-яких спеціальних процедур здійснює реадмісію осіб, які підлягають реадмісії та які, відповідно до результатів перевірки компетентними органами, не є громадянами держави запитуваної Договірної Сторони або не відповідають вимогам, передбаченим у статті 2 цієї Угоди.

Згідно зі ст. 4 Угоди Запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації.

Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати.

Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач був виявлений та затриманий після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію» від 05 червня 2013 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, підписану 22 жовтня 2012 року в Москві.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 цієї Угоди компетентні органи держави запитуваної Сторони приймають на запит центрального компетентного органу держави запитуючої Сторони громадянина третьої держави або особу без громадянства, які перебувають на території держави запитуючої Сторони з порушенням законодавства цієї держави з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо надано докази того, що така особа:

- в'їхала на територію держави запитуючої Сторони безпосередньо з території держави запитуваної Сторони з порушенням законодавства держави запитуючої Сторони з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства;

- на момент направлення запиту про реадмісію має законні підстави для проживання на території держави запитуваної Сторони.

Порядок виконання реадмісії врегульований статтями 4-6 цієї Угоди та Виконавчим протоколом про порядок реалізації Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22.10.2012 року.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, згідно з ч.6 ст.9 КАС України, якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Вказаними вище міждержавними Угодами передбачено застосування процедури реадмісії щодо всіх громадян обох держав, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території запитуючої держави.

Таким чином, оскільки між Урядами України та Соціалістичної Республіки Вєтнам, а також між Урядами України та Російської Федерації укладені Угоди про реадмісію громадян обох держав, громадяни Республіки В'єтнам, які не мають законних підстав для перебування на території України, та прибули з території Російської Федерації, підлягають реадмісії відповідно до цих Угод, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та статтею 183-7 КАС України, як цього просив позивач, а за процедурою, визначеною статтею 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вищезазначеною Угодою.

Проте, позивачем встановлена законодавством процедура реадмісії не застосована.

Отже висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про примусове видворення громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам є помилковим.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що органи Державної прикордонної служби, у розумінні "Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію", затвердженої наказом МВС України від 16.02.2015 року № 158, не є компетентними органами, відповідальними за здійснення реадмісії за стандартною процедурою, та доводи про те, що провести заходи з реадмісії за прискореною процедурою протягом 48 годин після затримання технічно неможливо.

Так, в даному випадку позивач як суб'єкт владних повноважень не мав правових підстав для звернення до суду з даним позовом про примусове видворення відповідача, оскільки Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено іншу процедуру для видворення іноземця за межі території України, яка виключає звернення до суду.

Отже, вищенаведені доводи відповідача не є підставою для задоволення позову.

Відповідно до п. 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповне з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017р. по справі № 587/2908/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Сумського прикордонного загону до Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_6 про примусове видворення за межі території України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11.12.2017 р.