Справа № 2270/7879/11
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/7879/11
Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сторчака В. Ю. , Сапальової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.07.2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.06.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області щодо виконання рішення суду. Зокрема, позивач зауважував, що державним виконавцем не вчинено всіх передбачених чинним законодавством дій для закінчення виконавчого провадження, та безпідставно повернуто виконавчий лист до суду.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 01.07.2011 року у задоволенні вказаного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Зокрема, скаржник звертає увагу суду на приписи ч.2 ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону), якою передбачено обовязок державного виконавця у випадку повторного невиконання рішення суду звернутись до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Неврахування зазначеної обставини судом першої інстанції, слугувало підставою для постановлення неправомірного рішення суду, яке зачіпає права та інтереси позивача.

У звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання відділу ДВС ГУЮ у Хмельницькій області надійшов виконавчий лист №2-а-2652/11, виданий 21.03.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом 08.04.2011 року, за наслідками чого 08.04.2011 року відкрито виконавче провадження.

Зокрема, зобовязано управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради вчинити на користь ОСОБА_2 дії щодо здійснення нарахування та виплати щомісячної допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду.

У звязку із невиконанням боржником судового рішення у встановлений для добровільного виконання строк, відповідачем в порядку ст.5, 89 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 680 грн. та 1360 грн.

В подальшому, постановою від 01.06.2011 року державним виконавцем закінчено виконавче провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону.

Вважаючи вказану постанову неправомірною, ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з вимогою про її скасування .

В свою чергу, суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної постанови та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що відділом ДВС ГУЮ у Хмельницькій області вжито всі передбачені чинним законодавством заходи для виконання судового рішення, а відтак позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Проте до зазначених висновків суду першої інстанції, колегія суддів ставиться критично, з огляду на наступне.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб ( ч. 1 ст. 6 Закону).

У статті 5 Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону України від 04.11.2010 року за № 2677-VI) визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Суд зазначає, що оскаржувані постанови були прийняті відповідачем на підставі ст. 11, ст.75, ст. 89 Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону України від 04.11.2010 року за № 2677-VI).

У статті 11 Закону України Про виконавче провадження встановлено обовязок державних виконавців вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 13 зазначеної статті встановлено право державного виконавця накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 75 Закону України Про виконавче провадження встановлено, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Статтею 89 Закону України Про виконавче провадження, встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б слугували свідченням того, що державний виконавець на вимогу ч.2 ст.89 Закону звернувся до правоохоронних органів з поданням або повідомленням про притягнення останнього до відповідальності.

Тобто, колегія суддів вважає, що державний виконавець не вчинив всіх необхідних дій для виконання рішення суду, а натомість безпідставно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.06.2011 року, тим самим порушивши права апелянта на отримання належної йому допомоги на оздоровлення.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність винесеної відділом ДВС ГУЮ у Хмельницькій області постанови про закінчення виконавчого провадження, а відтак ухвалив рішення яке підлягає скасуванню.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В силу частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та не надав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.07.2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови, скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області від 01.06.2011 року про закінчення виконавчого провадження з виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №2-а-2652/11 від 21.03.2011 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_4

< Список > ОСОБА_5