Справа № 814/1595/17
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1595/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Яковлєва О.В.,

судді Танасогло Т.М.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ В» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Термінал В» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.05.17 № про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 159068 гривень, № про зменшення суми податкового зобовязання на суму 9078,33 гривень та податкового кредиту на суму 7780 гривень.

Свої позовні вимоги ТОВ «Термінал В» обґрунтувало незаконністю спірних рішень.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року позов задоволено. Скасовано спірні рішення.

В апеляційній скарзі ГУ ДФС у Миколаївській області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні даного позову.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач провів перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Лима-Юг» та ТОВ «АТП 1996», за результатами якої складено Акт «№245/14-29-14-08/38922309 від 12.04.17.

В ході перевірки перевірки було встановлено порушення позивачем ст. ст. 185, 188, 198, 200 ПК України. Зміст порушень полягав лише у документальному оформленні господарських операцій («безтоварна операція») без реального отримання в натурі товарів та послуг від ТОВ «Ліма Юг» і ТОВ «АТП 199». Окрім того, номенклатура придбаних у ТОВ «Ліма Юг» товарів не відповідає номенклатурі товарів, що були в подальшому реалізовані позивачем (так звана скрутка при покупці податкового кредиту).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року N 996-XIV передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, безтоварна операція не викликає реальних змін майнового стану особи.

Частиною 1 ст. 145 ГК України передбачено, що майновий стан суб'єкта господарювання визначається сукупністю належних йому майнових прав та майнових зобов'язань, що відображається у бухгалтерському обліку його господарської діяльності відповідно до вимог закону.

Частиною 6 ст. 145 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання зобов'язані на основі даних бухгалтерського обліку складати фінансову звітність за формами, передбаченими законодавством, проводити інвентаризацію належного їм майна для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності, надавати фінансову звітність відповідно до вимог закону та їх установчих документів.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Отже, майновий стан, це саме сумма усіх активів та зобов'язань, власному капіталі особи на будь-яку певну дату.

При цьому, така сумма повинна бути розрахована виключно на підставі даних бухгалтерського обліку і фінансовой звітності та виражена виключно в грошовій одиниці України гривні.

Окрім того, у відсутності періодичних інвентаризацій дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності вважаються недостовірними.

Таким чином, для підтвердження реальних змін майнового стану у зв'язку з проведенням певних господарських операцій особа повинна надати дані бухгалтерського обліку (у грошовому вимірнику) щодо суми усіх активів та зобов'язань, власному капіталі на конкретну дату до документування таких операцій і на певну дату після закінчення зазначених операцій.

Розрахунок різниці між зазначеними сумами, теж шляхом математичних дій, є зміною майнового стану. Розрахунок наведеної суми різниці по контрагентам (як по кожному окремо так і у їх сукупності) прямо та безпосередньо може показати, операції з якими контрагентами мали вплив на майновий стан підприємства.

При цьому, вищенаведена математика повинна грунтуватися на даних бухгалтерського обліку і бути підтвердженою первинною документацією, у тому числі актами інвентаризацій.

Вищенаведена правова позиція взята з численних рішень Верховного суду України, застосування яких є обов'язковим для судів України, від 18 липня 2017р. (справа № 826/24815/15), 12 вересня 2017 року (справа № 826/10933/14) тощо.

Окрім того, частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частинами 4, 5 ст. 11 передбачено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Отже, суд повинен витребувати докази наявності змін майнового стану у суб'єкта господарювання.

При цьому, з огляду на ч. 5 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (облікова бухгалтерська політика ведеться на розсуд піприємства), суд не може диктувати платнику податків якими самими бухгалтерськими документами він повинен довести зміни майнового стану.

Вищенаведена правова позиція взята з численних рішень Верховного суду України, застосування яких є обов'язковим для судів України, від 1 грудня 2015 року (справа № 2а-16024/11/2670), від 17 листопада 2015 року (справа № 2а - 14377/12/2670), від 27 жовтня 2015 року (справа № 2а-10463/10/0870) тощо.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року було витребувано у позивача розрахунок наявності змін майнового стану у зв'язку зі здійсненням господарських операцій з вищенаведеними контрагентами на підставі даних бухгалтерського обліку з посиланням на первинну документацію.

Будь-яких розрахунків змін майнового стану у звязку зі здійсненням спірних операцій позивач не надав.

Надав лише картки деяких бухгалтерських рахунків та фінансові звіти.

Чому з них повинна вбачатися зміна майнового стану з вищенаведеними контрагентами жодним чином не пояснив.

Щодо невідповідності номенклатури жодних зрозумілих пояснень не надав.

Окрім того, з наданих доказів позивача не вбачається, що він проводив інвентаризації. Тобто, його бухгалтерська документація є недостовірною.

Отже, надані позивачем документи не містять необхідних даних (передбачених Законом) для висновку про наявність змін майнового стану у звязку зі здійсненням господарських операцій з вищенаведеними контрагентами.

Колегія суддів не приймає доводи позивача щодо подальшої реалізації придбаного у вищенаведених контрагентів товару (на підставі первинної документації накладних), так як зазначений товар не є річчю визначеною індивідуальними ознаками (ст. 184 ЦК України), наприклад автомобіль з певним він кодом.

Позивач не надав доказів того, що він не придбавав такого самого товару у інших субєктів господарської діяльності з метою подальшого перепродажу.

Отже, невідомо у кого придбав реалізований товар за наданими накладними позивач, у ТОВ «Ліма Юг» або іншого субєкта господарської діяльності.

Таким чином, відсутність змін майнового стану позивача у зв'язку з документуванням господарських операцій з вищенаведеними контрагентами дає достатніх підстав для висновку про їх (господарських операцій) безтоварність.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Пунктом 4 ст. 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ В» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 04.05.2017 року №, № відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_1/

Судді /ОСОБА_2 /

/ОСОБА_3/