Справа № 464/4638/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10842/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 28 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0362/209171002/17 від 03 липня 2017 року.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 28 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що постанова не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час перетину митного кордону України, декларування митного режиму та надання пояснень кожного разу при складенні протоколу, ним були надані документи: трудову Угоду з СП 300 «Іст Інвест»; агенційну Угоду з СП 300 «Іст Інвест»; довіреність на службовий автомобіль; розпорядження на службову поїздку; копія закордонного паспорта; документ про реєстрацію ТЗ, договір у сфері ЗЕД про надання послуг на території України в інтересах СП 300 «Іст Інвест», та інші.

Статтею 70 «Види митних режимів» МК України визначено перелік митних режимів, який складається із 14 пунктів, а статтею 71 МК України «Вибір та зміна митного режиму» визначено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом

Про обрання митного режиму «тимчасове ввезення» ним постійно інформується інспектор митної служби України при в'їзді на територію України, що було зроблено і 07.08.2015 р. і 02.07.2016 р.

За статтею 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За статтею 91 МК України переміщення товарів у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж. Митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються: прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України); внутрішнім транзитом або каботажем: а) від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до митного органу, розташованого на митній території України; б ) від органу доходів і зборів, розташованого на митній території України, до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України; в) від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту, розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення проходить за межами митної території України; г) від штучного острова, установки або споруди, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, до митного органу, розташованого на території України, зайнятій сушею, та у зворотному напрямку.

Частиною 4 статті 92 МК України визначено, що для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації), товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару; у випадках, визначених законодавством, надати органу доходів і зборів дозвільний документ на транзит через митну територію України, який видається відповідними уповноваженими органами; у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов'язання із сплати них платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 94 МК України для декларування у митний режим транзиту товарів, що переміщуються будь-яким видом транспорту, крім випадків, визначених цією статтею, використовується митна декларація (у тому числі попередня митна декларація).

Згідно з п. 59 ч. 1 ст. 4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Також апелянт зазначає, що у матеріалах справи наявна довіреність на службовий автомобіль від 17.07.2015 року, складена у м. Люблін між ТОВ ЗОО «Іст Інвест» (ОСОБА_2) та позивачем. Відповідно до вказаного документа позивачу було надано в користування (у т.ч. за межами ОСОБА_2) автомобіль MITSUBISHI PAJERO, реєстрааційний номер LU 4702 W для виконання службових обов'язків, зокрема, перевезення продукції, рекламної продукції, оригіналів документів, працівників чи клієнтів фірми, платного чи безоплатного перевезення пасажирів та іншої комерційної діяльності.

Відповідно до ч.. 1, 3 ст. 189 МК України транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Відповідно до змісту статей 103, 104 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення.

Віповідно до п.«а» ст. 1 Конвенції «тимчасове ввезення» означає митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби), мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2017 р. близько 19.37 год. ОСОБА_1, слідуючи з України в ОСОБА_3 через митний пост «Грушів», в якості водія автомобіля «MITSUBISHI», VIN JMBLNV78W2J001182, реєстраційний номер LU4702W вїхав в зону митного контролю, обравши для проходження митного контролю канал, позначений символами зеленого кольору «зелений коридор». В ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України виявлено, що 03.02.2017 р. через митний пост «Грушів» Львівської митниці ДФС громадянин України ОСОБА_1Аю ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «MITSUBISHI», VIN JMBLNV78W2J001182, реєстраційний номер LU4702W в митному режимі «транзит». Одночасно встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 21.02.2017 р. 21.02.2017 р. головним державним інспектором ВМО №3м/п «Грушів» Львівської митниці МФС складено протокол №0567/209171003/17 про порушення митних правил. На підставі вказаного протоколу 26.06.2017 р. в.о. заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 винесено постанову №0567/209171003/17 у справі про порушення митних правил, якою позивач визнаний винним у порушенні митних правил, вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 грн.

Пропуск ввезеного 03.02.2017 р. громадянином України ОСОБА_5 на митну територію України автомобіля «MITSUBISHI», VIN JMBLNV78W2J001182, реєстраційний номер LU4702W, здійснено у порядку, передбаченому нормами ч. 1 ст. 381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що у відповідності до ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу І п. 4 наказу ДМСУ від 17.11.05 № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», вищевказаний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку.

Частиною 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Також суд вірно зазначив, щодо неможливості належності автомобіля марки «MITSUBISHI», VIN JMBLNV78W2J001182, реєстраційний номер LU4702W до транспортного засобу комерційного призначення, оскільки такий пропущено смугою руху «зелений коридор», яка відповідно до вимог ч. 2 ст. 366 Митного кодексу України призначена для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 366 МК України громадяни самостійно обирають один з двох каналів для проходження митного контролю.

Згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України термін «товар» вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки автомобіля марки «MITSUBISHI», VIN JMBLNV78W2J001182, реєстраційний номер LU4702W, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вірно вважав, що твердження позивача, що вказаний ТЗ ввезений на митну територію України в митному режимі «тимчасового ввезення» та автомобіль марки «MITSUBISHI», VIN JMBLNV78W2J001182, реєстраційний номер LU4702W є транспортним засобом комерційного призначення, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 Митного кодексу України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами помішуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Згідно з ч. 1 ст. 189 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту). Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Відповідно до п. 59 ч. 1 ст.4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Згідно з пунктом 60 статті 4 Митного Кодексу транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Статтею 1 Додатку С до Конвенції встановлено, що приватне використання означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Згідно статті 1 Конвенції та пунктом 35 статті 4 Кодексу встановлено, що поняття «особа» означає юридичну та фізичну особу. У зв'язку з цим, особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

З огляду на викладене вище, суд вірно вважав, що згідно із положеннями Кодексу та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення. Митне оформлення таких транспортних засобів здійснюється згідно із частиною третьою статті 380 Кодексу, проте, позивачем не було подано митному органу жодних документів, які б підтвердили платне перевезення ним осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Відповідно до гл.1 ст.1 Додатку А Стамбульської конвенції «Документ на тимчасове ввезення» означає міжнародний митний документ, що приймається як митна декларація і дозволяє ідентифікувати товари (у тому числі транспортні засоби) та містить міжнародну чинну гарантію на покриття ввізного мита і податків. «Книжка АТА» означає як документ на тимчасове ввезення, що використовується для тимчасового ввезення товарів, за винятком транспортних засобів. «Книжка CPD» означає як документ на тимчасове ввезення, що використовується для тимчасового ввезення транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами України транспортних засобів можливе з застосуванням міжнародного митного документа (книжка А.Т.А., або книжка C.P.D.), що містить чинну міжнародну гарантію сплати митних платежів або надання фінансової гарантії, передбаченому розділом X Митного кодексу України. З огляду на викладене, позивач, посилаючись на ч.4 ст.94 МК України погоджується про необхідність подання документів (книжка А.Т.А., або книжка C.P.D.), що використовуються для декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту.

Пунктом 1 розділу II Особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 р. № 657, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 р. за № 1669/21981 передбачено, що для митного оформлення товарів, що тимчасово ввозяться на митну територію України, митному органу подаються МД, книжка А.Т.А. або інший документ, передбачений законодавством України з питань державної митної справи.

Статтею 5 розділу 1 «Пасажири» глави 3 «Транспортні документи» зазначеної вище Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника, а також міститись зазначення про те, що договір підпадає під дію цієї Конвенції навіть при наявності будь-яких обумов, що цьому суперечать.

Крім того суд першої інстанції правильно зазначив, що при переміщенні транспортного засобу комерційного призначення в митному режимі тимчасового ввезення, відповідальна особа повинна була вчинити сукупність дій з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (митні формальності), а саме:- слідувати смугою руху «червоний коридор»; - письмово задекларувати транспортний засіб; - надати товаросупровідні документи та фінансові заходи гарантування, передбаченірозділом X МК України, або міжнародний митний документ, як це передбачено у положеннях Міжнародної Конвенції про тимчасове ввезення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, так як факт порушення позивачем митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України встановлений та доведений, а тому заступником начальника Львівської митниці ДФС правомірно винесено постанову про притягнення до відповідальності, стягнення на позивача накладено в межах санкції ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України.

З огляду на вище наведене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 28 вересня 2017 року по справі № 464/4638/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_6

Повний текст виготовлений 13.12.2017 року