Справа № 804/6209/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 грудня 2017 р. справа № 804/6209/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

26 вересня 2017 року до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України з вимогами:

- визнати бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиконання вимог ч.20 ст.86, п.13 розділу ХІІІ Закону України «Про прокуратуру» від 14.12.2014 р. та не визначення умов і порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури протиправною;

- зобовязати Кабінет Міністрів України виконати вимоги ч.20 ст.86, п.13 розділу ХІІІ Закону України «Про прокуратуру» від 14.12.2014 р. та визначити умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Ухвалою ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 29.09.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії повернуто позивачу (суддя Бондар М.В.).

Ухвалою ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду 22.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 29.09.2017 року у справі № 804/6209/17 скасовано.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з перебуванням судді Бондар М.В. у тривалій відпустці, та на виконання розпорядження № 3047 д від 11.12.2017 року, адміністративну справу передано на розгляд судді Пруднику С.В.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви.

За результатами вивчення матеріалів адміністративного позову, суд дійшов висновку про необхідність його повернення позивачеві, враховуючи таке.

Пунктом 4 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративне судочинство це діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 часини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Поняття суб'єкт владних повноважень визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку, що даний спір є публічно-правовим, однією зі сторін спору є субєкт владних повноважень, у звязку з чим зазначена справа є справою адміністративної юрисдикції.

Проте, суд зазначає, що нормами статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено розмежування між адміністративними судами за територіальною підсудністю.

Так, згідно частини 3 наведеної статті адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб'єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, передбачених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель та рішень у сфері державної допомоги субєктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги субєктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є закордонне дипломатичне чи консульське представництво України, його посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Як вбачається з поданого позову, ОСОБА_1 оскаржується бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не приведення у відповідність нормативно-правових актів у відповідність із нормами Закону України «Про прокуратуру» і частині визначення умов і порядку перерахунку призначених пенсій колишнім працівникам прокуратури, а також, заявлено вимоги про усунення такої бездіяльності шляхом вчинення відповідних дії.

Отже, в даному випадку спір не заявлено з приводу оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень, яка допущена стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи, а яка має загальний характер, та розповсюджує свою дію на всю територію України.

Приймаючі до уваги, що позивачем звернені вимоги до Кабінету Міністрів України та вимоги не стосуються конкретної фізичної чи юридичної особи, дана справа не підсудна ОСОБА_2 окружному адміністративному суду, а підсудна Окружному адміністративному суду міста Києва.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Внаслідок цього, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

В силу викладеного, суд вважає необхідним розяснити позивачу його право звернутися до Окружного адміністративного суду міста Києва, оформивши позовну заяву відповідно до статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись статтями 108, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Розяснити позивачу його право на звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва, оформивши позовну заяву відповідно до статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_2 окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_3