Справа № 202/5064/17
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/5064/17
Провадження №2-а/202/223/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська складі судді: Бєльченко Л.А.,

при секретарі Федорченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із цим адміністративним позовом до відповідача, зазначаючи, що вона із її родиною є тимчасово переміщеними особами. Спочатку вони перемістилися з міста Донецька до міста м. Камянка Черкаської області, потім до міста Маріуполя Донецької області, потім до міста Костянтинівки Донецької області, а 11.01.2016 року до міста Дніпра. 08.09.2016 року вона була взята на облік до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та зареєструвала місце свого перебування за адресою: м. Дніпро, пр.. МируАДРЕСА_1. 08.09.2016 року вона, позивач, звернулася до УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради із заявою про призначення їй державної допомоги у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання. Позивач зазначила, що на час подання заяви про призначення вказаної адресної допомоги вона перебувала у трудових відносинах із ТОВ «Торговий будинок «Конті» з 03.06.2016 року, а взагалі вона має безперервний трудовий стаж з 03.02.2009 року по 12.04.2017 року, про що нею було зазначено у поданій заяві. Не отримавши ніякого повідомлення про прийняте рішення в лютому 2017 року вона, позивач, звернулася до відповідача, де отримала відповідь в усній формі про те, що їй відмовлено у призначенні адресної допомоги. В квітні 2017 року вона звернулася за правовою допомогою і на адвокатський запит її представника нею була отримана письмова відповідь за вих.. № 1676/1445 від 03.05.2017 року про відмову у призначенні адресної допомоги у зв'язку з тим, що відповідно до довідки-атестату з Жовтневого УПСЗН м. Маріуполя, де вона раніше перебувала на обліку, їй була припинена виплата адресної допомоги з 20.07.2015 року на підставі п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними,тому просила суд визнати причини пропуску строку звернення до суду із цим адміністративним позовом поважними і поновити їй вказаний строк, визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення їй щомісячної адресної допомоги на підставі її заяви від 08.09.2016 року, зобовязати відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату їй вказаної допомоги з 08.09.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначаючи наступне. У зв'язку зі зміною місця проживання з міста Маріуполя на місто Дніпро позивач звернулася до Управління 08.09.2016 року та отримала довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за № НОМЕР_1 від 08.09.2016 року безстроково. Вказану довідку було закрито 20.04.2017 року у зв'язку із виїздом позивача до міста Маріуполя. 08.09.2016 року позивач звернулася до Управління із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та надала довідку з ТОВ «Торговий дім «Конті» про працевлаштування у міста Дніпрі з 11.01.2016 року. Управлінням був зроблений запит особової справи позивача до УПСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради. Згідно із наданою Жовтневим УПСЗН м. Маріуполя довідкою-атестатом виплата допомоги позивачеві була припинена з 20.07.2015 року по п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, а тому розпорядженням Управління від 30.09.2016 року позивачеві була відмовлено у призначенні адресної допомоги відповідно до п. 3,7 вказаного Порядку. Враховуючи викладене представник відповідача просила суд відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом підлягає поновленню, а позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач дізналася про відмову Управління у призначенні їй адресної допомоги у травні 2017 року із Листа УПСЗН № 1676/1445 від 03.05.2017 року, направленого у відповідь на адвокатський запит представника позивача (а.с. 16, 17).

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки ОСОБА_1 з поважних причин пропустила строк на звернення до суду з адміністративним позовом у звязку тим, що отримала відповідь щодо причин припинення виплати їй адресної допомоги лише у травні 2017 року, суд приходить до висновку про задоволення її клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Судом встановлено, що 08.09.2016 року позивач звернулася до УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради із заявою про призначенні їй адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Управлінням була витребувана особова справа позивача із УПСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради за місцем попереднього проживання позивача.

Судом встановлено, що згідно із довідкою-атестатом Жовтневого УПСЗН м. Маріуполя виплата допомоги позивачеві була припинена з 20.07.2015 року на підставі п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року.

У зв'язку із зазначеним розпорядженням УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 30.09.2016 року позивачеві відмовлено у призначенні адресної допомоги на підставі п.п. 3,7 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

Як встановлено судом, позивач під час звернення до відповідача 08.09.2016 року із заявою про призначення адресної допомоги указала, що вона офіційно працевлаштована у ТОВ «Торговий будинок «Конті» з 03.06.2016 року, крім того з 03.02.2009 року по 12.04.2017 року має безперервний трудовий стаж (а.с. 11-13).

Відповідно до пункту 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно із пунктом 7 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період припиняється.

Відповідно до пункту 3 Порядку особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Як встановлено судом, відповідач відмовив позивачеві у призначенні адресної допомоги у зв'язку з тим, що виплата такої допомоги була припинена позивачеві ще УПСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради на підставі п. 7 вказаного Порядку.

Проте, звертаючись до УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради із заявою про призначення адресної допомоги, позивач, будучи працевлаштованою особою, просила призначити виплату допомоги на підставі довідки внутрішньо переміщеної особи, виданої УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпра ради. Позивач зверталась не за поновленням попередньо призначених виплат, а за призначенням грошової допомоги на підставі довідки, виданої відповідачем, тому посилання відповідача пункти 3,7 Порядку є безпідставним.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач, звертаючись до УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради із заявою про призначення допомоги, просила призначити виплату допомоги на підставі довідки внутрішньо переміщеної особи, виданої УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, та надала для цього всі необхідні документи, в тому числі документи на підтвердження її працевлаштування, а тому будь-яких обставин, передбачених Порядком, для відмови у призначенні допомоги позивачеві не існувало.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачеві у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяви від 08.09.2016 року, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України судовий збір підлягає стягненню з державного бюджету України на користь позивача у розмірі 640,00 гривень.

Керуючись ст.ст.122,160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 08.09.2016 року.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 08.09.2016 року.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя - Бєльченко Л.А.