Справа № 820/10744/15
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 р. № 820/10744/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Харківській області про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просив:

- скасувати наказ ТДІзПП у Харківській області про звільнення ОСОБА_2 з роботи № 42-к від 26.10.2015;

- зобов'язати ГУ Держпраці у Харківській області поновити ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора праці або на аналогічній посаді відповідної освітньому рівню, профілю професійної компетентності та кваліфікаційному досвіду роботи з 26.10.2015 в ГУ Держпраці у Харківській області;

- зобов'язати ГУ Держпраці у Харківській області видати дублікат вкладишу до трудової книжки ОСОБА_2 до якого занести запис про призначення ОСОБА_2 на посаду головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області за переведенням із Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві, із збереженням 9 рангу державного службовця з 07.10.2013 (наказ від 04.11.2015 № 43-к);

- зобов'язати ГУ Держпраці у Харківській області негайно виплатити ОСОБА_2 заробітну плату у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 7714,08 грн;

- стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 № 01-19/251;

- зобов'язати ГУ Держпраці у Харківській області подати, у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- визнати дії ТДІзПП у Харківській області щодо звільнення з роботи ОСОБА_2 незаконними.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі №820/10744/15 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Харківській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати задоволено частково. Визнано незаконними дії Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області щодо звільнення з роботи ОСОБА_2. Скасовано наказ Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 26.10.2015 № 42-к "Про звільнення з роботи ОСОБА_2Ф.". Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області з 26.10.2015. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Артема, 40, м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 61168, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.10.2015 по 25.04.2016 (включно) в розмірі 14694 (чотирнадцять тисяч шістсот дев'яносто чотири) грн 40 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі № 820/10744/15 змінено шляхом її доповнення визначенням про те, що з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_2 стягнута заробітна плата за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по 25 квітня 2016 року (включно) в розмірі 14694 (чотирнадцять тисяч шестисот девяносто чотирьох) грн. 40 коп. з відрахуванням обовязкових податків, зборів, внесків. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.10.2017 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року скасовано в частині оплати вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Харківській області про стягнення заробітної плати прийнято до розгляду.

Позивач 11.12.2017 року через канцелярію суду подав уточнену позовну заяву, в якій просив суд:

- стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по день видання наказу про призначення ОСОБА_2 на посаду (включно) в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року;

- стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по 31.12.2017 року (включно) в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року;

- стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 7714,08 грн., виходячи з розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року.

Уточнену позовну заяву позивача було прийнято судом до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову та просила суд відмовити в його задоволенні.

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Разом з цим суд зазначає, що в судове засідання прибула особа, яка представилась ОСОБА_2, проте документів, які б посвідчували особу, не надала.

Позивачем двічі подавались заяви про перенесення судового засідання, в яких вказувалось на додержання строків встановлених КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби розглядаються та вирішуються протягом розумного строку, але не більше двадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 року відповідачем було зокрема виплачено ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.10.2015 року по 25.04.2016 року в розмірі 14694,40 грн., що підтверджується виконавчим листом від 25.04.2016 року по справі №820/10744/15 виданим Харківським окружним адміністративним судом (т.1, а.с. 242).

Вищевказаний виконавчий лист містить відмітку Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м.Харкова Харківської області - виплачено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 100 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України утворені як юридичні особи публічного права Територіальні органи Державної служби з питань праці та реорганізовані шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Урядовим актом установлено, що територіальні органи, що утворюються згідно з п. 1 цієї постанови, є правонаступниками прав і обовязків територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються.

29.02.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 4051950 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ТДІзПП, ідентифікаційний код органу 37999319.

06.05.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 0066010 про проведення державної реєстрації юридичної особи ГУ Держпраці, ідентифікаційний код органу 21680000.

Відповідно до ст. 33 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-XII (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 3723-XII) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Умови оплати праці державних службовців визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів (далі - постанова № 268, в редакції що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 26 Закону № 3723-XII ранги присвоюються державному службовцю при прийнятті на державну службу в межах відповідної категорії.

Надбавка за ранг установлюється відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Положення про ранги державних службовців затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.1996 року № 658. Розміри надбавок за ранги державних службовців затверджені додатком 57 до постанови № 268.

Надбавка за вислугу років відповідно до ст. 33 Закону № 3723-XII та згідно з п. п. 4 п. 3 постанови № 268 виплачується державним службовцям щомісячно до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки 10 %, понад 5 років 15 %, понад 10 років 20 %, понад 25 років 25 %, понад 20 років 30 %, понад 25 років 40 %.

Згідно табелів обліку використання робочого часу за вересень, жовтень 2015 року ТДІзПП (т. 2, а.с. 105, 106) позивач ОСОБА_2 відпрацював 3 дні: 30.09.2015 року, 01 та 02.10.2015 року.

Як вбачається з особового рахунку ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 30) до складу його заробітку входить: посадовий оклад в розмірі 1378,00 грн., доплата за вислугу років у розмірі 15 %, доплати за 9 ранг держслужбовця 90,00 грн., персональної надбавки у розмірі 45%.

За відпрацьований час позивачу ОСОБА_2 ТДІзПП нарахована та виплачена заробітна плата: посадовий оклад за 3 робочих дні 193,88 грн. (131,24 грн. + 62,64 грн.); доплата за 9 ранг держслужбовця 12,66 грн. (8,57 грн. + 4,09 грн); доплата за вислугу років 30,98 грн. (20,97 грн. + 10,01 грн.); персональна надбавка 106,88 грн. (72,35 грн. + 34,53 грн.); матеріальна допомога у розмірі двох посадових окладів 2.756 грн. (1.378 грн. + 1.378 грн.); грошова компенсація за невикористану відпустку 46,58 грн., оплата відпустки 46,58 грн., компенсація за затримку розрахунку при звільненні 466,28 грн., вихідна допомога 2447,00 грн. При цьому проведено утримання: прибуткового податку 882,54 грн., єдиного соціального внеску 223,25 грн. та військового збору 91,60 грн.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок).

Так, абзацом 3 п. 2 Порядку встановлено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. б), п. е) абазу 1 п. 4 розділу Ш Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо), компенсаційні виплати.

Відтак, середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_2 обраховується наступним чином: 131,24 грн. + 62,64 грн. + 8,57 грн. + 4,09 грн. + 20,97 грн. + 10,01 грн. + 72,35 грн. + 34,53 грн./3 робочі дні = 114,80 грн.

Листами Міністерства соціальної політики України: від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 та від 20.07.2015 року № 108746/0/14-15/13 доведений розрахунок тривалості робочого часу на 2015 рік та відповідно на 2016 рік.

Таким чином, на користь позивача стягнено та виплачено середню заробітну плату: за 49 робочих днів 2015 року (5625,20 грн.) та за 79 робочих днів 2016 року (9069,20 грн.), а саме 14694,40 грн.

Отже, розрахунок заробітної плати за вимушений прогул ОСОБА_2 за період з 26.10.2015 року по 25.04.2016 року зроблено вірно.

Щодо посилань позивача на те, що заробітна плата за вимушений прогул ОСОБА_2 має бути розрахована відповідно до довідки про прибуток від 26.10.2015 року, суд зазначає наступне.

Довідка про прибуток за 2015 рік, що видана ТДІзПП позивачу 26.10.2015 року за № 01-19/2517 (т. 1, а.с. 185) не суперечить даним облікового рахунку ОСОБА_2 та розрахункового листка за жовтень 2015 року з даними про нарахування позивачу заробітної плати (т. 2, а.с. 30).

Суд зазначає, що до складових заробітної плати державних службовців входить, окрім посадового окладу, доплат за ранг держслужбовця та за вислугу років, премії, матеріальна допомога, компенсації невикористаних відпусток, тощо. Разом з тим, як зазначено в постанові вище згідно п. б), п. е) абазу 1 п. 4 розділу Ш Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо), компенсаційні виплати.

Відповідно до положень ст. 44 КЗпП при звільненні ТДІзПП ОСОБА_2 виплачена вихідна допомога у розмірі 2446,92 грн (т. 1, а.с. 153), однак розмір виплаченої вихідної допомоги не впливає на визначення розміру середньої заробітної плати працівника для оплати часу вимушеного прогулу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_2 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по день видання наказу про призначення ОСОБА_2. на посаду (включно) в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по 31.12.2017 року (включно) в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року, суд зазначає наступне.

Наказом голови комісії з реорганізації ТДІзПП від 26.10.2015 року № 42-к позивач ОСОБА_2, головний державний інспектор праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області, звільнений з роботи 26.10.2015 року у звязку з реорганізацією ТДІзПП на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП (т. 1, а.с. 113).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі №820/10744/15 зокрема поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області з 26.10.2015 року.

Отже, останнім днем вимушеного прогулу є 25.04.2016 року (день винесення постанови Харківським окружним адміністративним судом).

За таких обставин, суд вважає, що заробітна плата за час вимушеного прогулу підлягає стягненню на користь позивача за період з 26.10.2015 року (день звільнення позивача) по 25.04.2016 року (останній день вимушеного прогулу), а не по 31.12.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_2 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по 31.12.2017 року (включно) в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року задоволенню не підлягають.

З огляду на правильність розрахунку заробітної плати за час вимушеного прогулу позивача за період з 26.10.2015 року по 25.04.2016 року відповідно даних облікового рахунку ОСОБА_2 та розрахункового листка за жовтень 2015 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_2 заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 7714,08 грн., виходячи з розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року, задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 163, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Харківській області про стягнення заробітної плати - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст постанови виготовлений 13.12.2017 року.