Справа № 225/4601/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скиба М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року справа № 225/4601/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_2, суддів Василенко Л.А., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року в адміністративній справі №225/4601/17 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.65-68) просив визнати протиправним та скасувати постанову №131 від 20.02.2017 року про незалік стажу та заробітку для призначення пенсії за віком; зобов'язати відповідача переглянути заяву про призначення пенсії за віком від 15.02.2017 року відповідно до ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до пільгового стажу роботи період з 23.05.1988 року по 11.04.1994 року.

В обґрунтування зазначив, що 15.02.2017 року звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням від 20.02.2017 року № 131 йому відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 23.05.1988 року по 11.04.1994 року в звязку з ненаданням підтверджуючих документів.

Також не зараховано суму заробітної плати за липень 2001 року в звязку з не підтвердженням його документально.

Рішення відповідача є протиправним, оскільки пільговий характер роботи у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року позов задоволено.

Скасовано рішення № 131 про незалік стажу та заробітку для призначення пенсії за віком від 20.02.2017 року.

Зобов'язано УПФУ в м. Дзержинську Донецької області переглянути заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії за віком від 15.02.2017 року відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до пільгового стажу періоди його роботи з 23.05.1988 року по 11.04.1994 року на шахті «Україна» «Ворошиловградвугілля».

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що зарахувати спірні періоди праці позивача не має можливості, оскільки пільговий стаж не підтверджено належними документами.

Надані документи є недійсними, оскільки видані підприємством, яке не перереєструвалося на підконтрольній українській владі території.

Також суд скасував рішення у повному обсязі, воно містить окрім не зарахування стажу, також відомості про незалік заробітної плати за липень 2001 року, які не є предметом спору.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Як вбачається з трудової книжки позивача в період з 23.05.1988 року по 11.04.1994 року він працював на шахті «Україна» ВО «Ворошиловградвугілля» повний робочий день під землею учнем підземного гірника, підземним гірником, машиністом бурових станків, гірником очисного вибою.

15.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». До заяви надано пакет документів на підтвердження стажу та заробітку (а.с.61)

Рішенням № 131 від 20.02.2017 року відповідачем відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 23.05.1988 року по 11.04.1994 року до пільгового стажу позивача в звязку з ненаданням підтверджуючих документів.

Цей період зараховано до загального страхового стажу.

Також не зараховано суму заробітної плати за липень 2001 року в звязку з не підтвердженням її розміру. (а.с.5)

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 13 ч. 1 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637 (далі Порядок №637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

На підставі зазначених приписів нормативно-правових актів не заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача в звязку з не підтвердженням пільгового характеру роботи належними доказами, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею, на посаді, яка відноситься до Списку №1- підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Враховуючи, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за спірний період часу з 23.05.1988 року по 11.04.1994 року на шахті «Україна» ВО «Ворошиловградвугілля» повний робочий день під землею учнем підземного гірника, підземним гірником, машиністом бурових станків, гірником очисного вибою, зазначені професії передбачені Списком №1, атестовані за результатами атестації робочих місць на підприємстві, відповідач неправомірно відмовив зарахувати в пільговий стаж позивача період його роботи з 23.05.1988 року по 11.04.1994 року.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що уточнюючі та інші довідки на підтвердження пільгового стажу позивача та його заробітку, видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому, вони є недійсними та не можуть прийматися до уваги.

Колегія суддів зазначає, що на штампі уточнюючих довідок зазначена адреса м. Артеміськ Перевальського району Луганської області яке в свою чергу, відносяться до населених пунктів, визначених Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.

Колегія суддів не приймає як належний та допустимий доказ надані позивачем уточнюючі довідки від 10.11.2016 року (а.с.21-32), оскільки підприємство, яке видало ці довідки, не було створено у порядку, передбаченому законами України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території м. Артемівська Луганської області.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен був взяти до уваги інформацію зазначену у довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії на пільгових умовах.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що інформація, яка міститься в довідках про пільговий стаж позивача, в сукупності з фактичними даними, які відображені в трудовій книжці позивача, підтверджує, що позивач з 23.05.1988 року по 11.04.1994 року працював повний робочий під землею учнем підземного гірника, підземним гірником, машиністом бурових станків, гірником очисного вибою в шахті «Україна» ВО «Ворошиловградвугілля». Крім цього, посади позивача відносяться до Списку №1.

На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку, що висновок відповідача про незалік позивачу спірного періоду праці до пільгового стажу та заробітку для призначення пенсії за віком не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та обєктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про скасування рішення №131 від 20.02.2017 року.

Суд не приймає доводи апелянта, що відомості про незалік заробітної плати за липень 2001 року не є предметом спору, оскільки в уточнених позовних вимогах позивач зазначав про протиправність рішення відповідача щодо неврахування довідки про заробітну плату.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.02.2017 року про призначення пенсії за віком та зарахувати період роботи з 23.05.1988 року по 11.04.1994 року до пільгового стажу позивача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Суд першої інстанції в резолютивній частині рішення помилково зазначив, що заява ОСОБА_3 від 15.02.2017 року про призначення пенсії за віком була подана відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, заяви ОСОБА_3 від 15.02.2017 року, він звертався до управління з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного постанову суду першої інстанції необхідно змінити виключити з резолютивної частини слова «відповідно до ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.11, 195, 197, 198, 200, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року в адміністративній справі №225/4601/17 задовольнити частково.

Постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року в адміністративній справі №225/4601/17 змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови слова «відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - виключити.

В іншій частині постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року в адміністративній справі №225/4601/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді Л.А. Василенко

ОСОБА_4