Справа № 2270/4980/11
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/4980/11 Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Матохнюка Д.Б.

при секретарі: Семеновій Г.В.

за участю представників сторін:

апелянта: ОСОБА_2М, ОСОБА_3

позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комунальник" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області до КП "Комунальник" про стягнення коштів , -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року Контрольно-ревізійне управління в Хмельницькій області звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом щодо стягнення з Комунального підприємства "Комунальник" 144055,61 грн. на виконання пунктів 3, 5, 7 вимоги про усунення порушень від 13.10.2010 року №2-33/852. Також позивач просив зобов'язати відповідача на виконання п. 5 вимоги про усунення порушень від 13.10.2010 року №2-33/852 відобразити в бухгалтерському обліку вартість 77346,64 грн. не оприбуткованих матеріальних цінностей, які встановлені при інвентаризації.

В ході розгляду даної справи судом першої інстанції відповідач уточнив заявлені вимоги, відмовившись від останніх в частині зобов'язання відповідача відобразити в бухгалтерському обліку вартість не оприбуткованих матеріальних цінностей в розмірі 77346,64 грн., які встановлені при інвентаризації, через усунення позивачем вказаного порушення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 травня 2011 року позовні вимоги КРУ в Хмельницькій області було задоволено та стягнуто з комунального підприємства "Комунальник":

до місцевого бюджету по коду рахунку 31030000, на реєстраційний рахунок в УДК в Хмельницькій області № 0035, МФО 815013, кошти в розмірі 51091,15 грн.;

до Державного бюджету по коду рахунку 21080600, на реєстраційний рахунок в УДК в Хмельницькій області № 0034, МФО 815013, кошти у розмірі 68907,23 грн.;

до місцевого бюджету по коду рахунку 240603, на реєстраційний рахунок в УДК в Хмельницькій області № 0035, МФО 815013, кошти в розмірі 24057,23 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, посилаючись на те, що постановлене судове рішення не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки прийнято за невідповідності висновків суду обставинам справи при неповному з'ясуванні останніх та неправильному застосуванні норм законодавства України.

Зокрема, доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що у постанові не наведено дослідження жодного документального доказу відповідача та співставлення їх з позовними вимогами позивача. Також, скаржник зазначає, що судом не враховані факти пропуску позивачем строку звернення з позовом до суду та відсутності клопотання про його поновлення. Окрім того, в обгрунтування власних доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушених прав, оскільки повноваження щодо пред'явлення позову про зобов'язання виконати вимоги КРУ Законом України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" не передбачені, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід було б відмовити.

Відповідно до письмових заперечень Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області, позивач проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечує, просить суд апеляційної інстанції відмовити в її задоволенні, залишивши постанову від 17.05.2011 року без змін.

В судовому засіданні представник КП "Комунальник" доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення останньої заперечував.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які з'явились до суду апеляційної інстанції, а саме: відповідача - на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача - на підтримання рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга КП "Комунальник" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статі 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи Контрольно-ревізійного відділу у Віньковецькому районі на ІІ квартал 2010 позивачем було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності дотримання вимог бюджетного законодавства Комунальним підприємством "Комунальник" за період з 01.01.2008 року по 30.08.2010 року.

Результати вказаної перевірки було відображено в акті № 2-43/27 від 28.09.2010 року, зі змісту якого вбачається, що під час проведення перевірки відповідача контрольно-ревізійне управління виявило ряд порушень вимог чинного законодавства, яке регулює відносини в сфері отримання та використання бюджетних коштів. Зокрема:

в порушення вимог статті 52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" в частині перерахування до бюджету розвитку місцевого бюджету коштів від відчуження майна, що перебуває у комунальній власності, встановлений факт недоотримання коштів селищним бюджетом за реалізоване відповідачем майно в сумі 51091,15 грн.;

внаслідок безпідставного та понаднормового списання паливно-мастильних матеріалів на роботу автотранспорту підприємства і їх відсутності в підзвіті матеріально-відповідальних осіб в залишках як фактичної наявності, виявлено недостача товарно-матеріальних цінностей в сумі 68907,23 грн.;

завищення вартості робіт, відшкодованої за рахунок коштів селищного бюджету на суму 24057,23 грн., що підтверджено первинними бухгалтерськими документами дослідженими під час перевірки та наданими в матеріали справи.

За результатами перевірки позивачем на адресу відповідача 13.10.2010 року № 2-33/852 направлена вимога "Про усунення порушень, виявлених ревізією", якою зобов'язано відповідача усунути виявлені порушення та повернути безпідставно отримані та зайво витрачені кошти до бюджетів різних рівнів.

Як вбачається з матеріалів справи, та на разі не спростовується представниками відповідача, вимоги КРУ у Хмельницькій області відображені у листі № 2-33/852 від 13.10.2010 року, зокрема, щодо відображення в обліку заборгованість перед бюджетом та перерахування в дохід місцевого бюджету розвитку кошти від реалізації майна в сумі 51091,15 грн., щодо перерахування в дохід державного бюджету 68907,23 грн., відображення в обліку кредиторської заборгованості за невиконані роботи на суму 24057,23 грн. та проведення відповідної роботи щодо повернення селищній раді зайво отриманих коштів або виконання відповідного обсягу робіт на аналогічну суму (пункти 3, 5, 7) відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувались і відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" (в силу якої, законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються) є обов'язковими для виконання.

Враховуючи, що відповідач не забезпечив виконання обов'язкових вимог КРУ в Хмельницькій області, позивач на підставі пункту 10 статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" звернувся в суд з даним позовом.

Врахувавши наведене та застосувавши до спірних правовідносин приписи статей 63, 71 Бюджетного кодексу України, статті 52 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік", пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік", а також положення Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 року №116, суд першої інстанції дійшов висновку, про доведеність позовних вимог та задовольнив позов.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає ці висновки суду першої інстанції правильними по суті і такими, що відповідають вимогам статей 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", Бюджетного кодексу України, Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 року №116.

До такого висновку судова колегія апеляційної інстанції дійшла в результаті наступного.

Пунктом 7 статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" регламентовано, що Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

В ході розгляду правомірності оскаржуваного в межах даної справи п. 3 вимоги контрольно-ревізійного управління "Про усунення порушень, виявлених ревізією" від 13.10.2010 року № 2-33/852 судова колегія вважає за необхідне звернутись до положень ст. 52 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" якою встановлено, що джерелами формування спеціального фонду місцевих бюджетів у 2008 році є окрім іншого, надходження до бюджету розвитку місцевих бюджетів, які включають кошти від відчуження майна, що перебуває у комунальній власності.

Як було встановлено в ході проведення ревізії, позивачем на протязі ревізійного періоду було проведено відчуження комунального майна на суму 59091,15 грн. Зокрема, рішенням 16 позачергової сесії 5 скликання Віньковецької районної ради від 12.08.2008 року № 4 селищною радою було надано дозвіл на продаж підвального приміщення в житловому будинку № 17 по вул. Соборної України, смт. Віньківці, загальною площею 70,5 кв.м. балансовою вартістю 7721,58 грн., яке обліковується на балансі підприємства "Комунальник".

За даними бухгалтерського обліку та у відповідності до наданих платіжних доручень, частину коштів з отриманої суми за реалізацію приміщення в розмірі 8000 грн. позивачем було перераховано до місцевого бюджету. Решту ж коштів в сумі 51091,15 грн. було використано позивачем на власні господарські потреби, внаслідок чого спеціальним фондом місцевого бюджету - бюджетом розвитку, було недоотримано кошти у вказаній сумі, чим також було завдано збитків селищному бюджету.

Що ж стосується п. 5 розглядуваної вимоги щодо стягнення з КП "Комунальник" до Державного бюджету коштів у розмірі 68907,23 грн., то судова колегія дійшла висновку про правомірність останнього з огляду на наступне.

В межах проведення ревізії організації фактичного контролю за використанням автомобілів перевіряючими було здійснено зняття показників спідометрів в результаті чого був встановлений факт неспівпадання показників спідометра на автомобілі ГАЗ-3309 КО-413 з показниками спідометра, відображеними в останньому шляховому листі по даному автомобілю за попередні періоди. Даний факт слугував підставою для відображення відповідачем по даних бухгалтерського обліку списання пального виходячи з пробігу автомобілем 12540 км при фактичному показнику спідометра 9259 км.

Аналогічна ситуація склалась і з автомобілем ВАЗ 2107. І хоча показники спідометра згадуваного автомобіля - 52269 км. співпадали з даними останнього подорожнього листа, по даним бухгалтерського обліку відображено списання пального виходячи з пробігу автомобілем 73786 км., внаслідок чого розбіжність склала 21507 км., що в свою чергу слугувало безпідставному списанню 1893,5 л пального.

Пояснення апелянта з даного питання не беруться до уваги судовою колегією, оскільки спростовуються як наявними в матеріалах справи доказами, так і фактом відсутність певних доказів в підтвердження несправності спідометра та заміни автошин на вказаному автомобілі.

Окрім того, ревізією дотримання норм списання палива і мастильних матеріалів встановлено, що при проведенні списання дизельного пального по трактору марки ДТ-75 в порушення Норм витрат паливно-мастильних матеріалів на роботу дорожньо-будівельних та спеціальних машин Н218 застосовувалась норма витрат палива 12.6, 14,6 на одну годину при нормативі 7,6 л, внаслідок чого у періоді, що підлягав ревізії, був встановлений факт зайвого списання 1943 л дизпалива на суму 12823,8 грн. Разом з тим, перевіряючими зазначена кількість пального в підзвіті тракториста, за яким закріплено вказаний транспортний засіб, виявлено не було.

Щодо встановлення фактичної наявності талонів на дизельне пальне та бензин, в ході проведеної ревізії перевіряючими в результаті порівняння залишку пального у відповідності до наявних документів по надходженню та списанню паливно-мастильних матеріалів та фактичного залишку була встановлена недостача бензину в кількості 438,09 літрів на суму 3092,92 грн. та дизпалива у кількості 467,7 літрів на суму 3086,82 грн.

Враховуючи в даному випадку Порядок визначення розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 року № 116, розмір завданих бюджету збитків від недостачі палива становить 12359,48 грн.

Водночас, позивач зазначає, що для забезпечення підсипки доріг селища в зимовий період, в актах на виконання роботи засвідчується факт використання відповідачем соляно-піщаної суміші.

Відповідно ж до оформленого акту на списання товарно-матеріальних цінностей в грудні місяці 2009 року для підсипки доріг селища у період з грудня 2008 року по березень 2009 року відображено списання солі в кількості 5,6 тон, піску - 202,7 тон, хоча на зазначені потреби проведене списання в липні 2010 року солі - 8,6 т, піску - 19,7 тон, що у свою чергу, враховуючи затверджені норми витрати піску та солі відповідно до ВБН Д.2.2-218-045.1-2006, свідчить про факт понаднормового списання солі на суму 2375,01 грн. Як вбачається з матеріалів перевірки, фактична наявність солі в підзвіті майстра ОСОБА_6 в наявності не пред'явлено.

Водночас по вказаній матеріально-відповідальній особі було також встановлено недостачу солі в кількості 4850 кг на суму 4850 грн. та вапна будівельного негашеного в кількості 1229 кг на суму 3380 грн. Вказане є результатом неврахування перевіряючими акта списання солі та вапна за серпень 2010 року через те, що факт проведення робіт, на виконання яких відображено використання в серпні місяці вказаних цінностей, не підтверджено первинними документами, що суперечить положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Що ж стосується факту виявлення недостачі автошин та акумуляторних батарей на складі відповідача на суму 13583,26 грн., то в даному випадку, останнє засвідчується встановленою в ході вибірково проведеної інвентаризації фактичною відсутністю перелічених об'єктів на складі та відсутністю будь-яких документів в підтвердження їх видачі в підзвіт матеріально-відповідальним особам - водіям, в даному випадку, накладних на внутрішнє переміщення автошин, з зазначенням підзвітної особи, та відповідного акту встановлення автошин на транспортний засіб, а в разі їх списання, акту та картки обліку пробігу автомобільних шин.

В ході ж з'ясування наявності підтверджуючих обставин факту нестачі автомобіля ГАЗ-53, то в даному випадку перевіряючими були використано дані попередньої ревізії фінансово-господарської діяльності позивача проведеної в березні 2007 року, з яких вбачається, що станом на 15.01.2007 року проведеною інвентаризацією було відображено наявність автомобіля ГАЗ-53 типу "самоскид" вартістю 1020 грн. та автомобіля "сміттєвоз" вартістю 2438 грн. Жодних дозволів на переобладнання вказаного автомобіля і його списання з балансу підприємства від селищної ради позивачем не отримувалось, а його вибуття шляхом списання по даним бухгалтерського обліку не прослідковується, хоча як засвідчено матеріалами проведеної перевірки по даних бухгалтерського обліку його наявність не відображена та фактична наявність не встановлена.

Також, судовою колегією було досліджено обґрунтованість п. 7 вимоги контрольно-ревізійного управління "Про усунення порушень, виявлених ревізією" від 13.10.2010 року № 2-33/852 стосовно безпідставного завищення позивачем обсягів виконаних робіт, а саме, відображення роботи механізмів не підтвердженої шляховими листами, виписаними на відповідні механізми у відповідний період, що призвело до завдання збитків селищної ради в сумі 24057,23 грн.

В даному випадку судова колегія апеляційної інстанції не бере до уваги надані скаржником пояснення щодо наявності розбіжностей в часі проведення робіт та проведення Віньковецькою селищною радою проплат за них, оскільки відповідно до п.п. 1, 5 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" позивач повинен був відобразити по даних бухгалтерського обліку дебіторську заборгованість за виконанні роботи, які підлягають оплаті замовником відповідно оформлених актів приймання виконаних робіт в періоді в якому вони були виконані.

За наслідками проведення ревізії позивача такої заборгованості не виявлено, а оформлені акти виконаних робіт не були підтверджені первинними документами - шляховим листами на роботу механізмів, задіяних при проведення ремонтних робіт комунальних доріг селища у відповідності до дати оформлення актів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи відповідача наведені в обґрунтування апеляційної скарги, як таких, що є безпідставними та такими, що не підтверджені жодними доказами. До того ж, судова колегія апеляційної інстанції констатує той факт, що КП "Комунальник", обґрунтовуючи незаконність постанови суду першої інстанції, не вказав жодного нормативного акту, нормам якого суперечить прийнятий Хмельницьким окружним адміністративним судом процесуальний документ, що дає підстави вважати, що доводи апелянта в даному випадку ґрунтуються виключно на припущеннях.

Судовою колегією апеляційної інстанції також не беруться до уваги твердження КП "Комунальник" стосовно невірно обраного способу захисту позивачем власних прав, оскільки останні спростовуються положеннями п. 10 ст. 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", зі змісту якої вбачається факт надання органам контрольно-ревізійної служби право звертатись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Крім того, посилання апелянта на факт пропуску позивачем строку звернення до суду також є безпідставним, оскільки останнім помилково визначено кінцеву дату звернення контрольно-ревізійним управлінням до суду 28.03.2011 року. В даному випадку, враховуючи, що вимога "Про усунення порушень, виявлених ревізією" № 2-33/852 винесена 13.10.2010 року, з огляду на положення ч. 2 ст. 99 КАС України, останнім днем звернення Контрольно-ревізійним управлінням в Хмельницькій області до адміністративного суду є 13.04.2011 року.

Таким чином, узагальнюючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, та не спростовують на разі висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги Комунального підприємства "Комунальник" без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.05.2011 року без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комунальник" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 травня 2011 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 24 жовтня 2011 року .

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно:

секретар