Справа № 825/1651/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року Чернігів Справа № 825/1651/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

19.10.2017 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1С.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Чернігівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просить скасувати рішення від 05.10.2017 № 901/25-01-13-03 надане Головним управлянням ДФС у Чернігівській області, як таке, що не відображає дійних обставин.

В судовому засіданні проведено заміну неналежного відповідача на належного, а саме Чернігівську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Чернігівській області замінено на Головне управління ДФС у Чернігівській області (далі - ГУ ДФС у Чернігівській області).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що факт сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачем за період з 01.01.2016 по 30.09.2017 підтверджується квитанціями, платежі по яким, виконані позивачем вчасно, без порушення термінів встановлених законодавством та в повному обсязі, а тому рішення від 05.10.2017 № 901/25-01-13-03 є протиправним і підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючи на обставини, викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, надавши свої письмові заперечення та додаткові пояснення, вказавши, що оскаржуване рішення відповідає нормам чинного законодавства, в результаті чого, просить у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДФС у Чернігівській області за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відносно ФОП ОСОБА_1 прийнято рішення від 05.10.2017 № 901/25-01-13-03 про застосування штрафних санкцій в розмірі 4 803,52 грн та нарахування пені в розмірі 1 519,18 грн (а.с.14).

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

В силу прямої дії ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464).

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Відтак, ФОП ОСОБА_1 є страхувальником в розумінні Закону № 2464 та зареєстрована платником єдиного внеску.

Підпунктом 4 ч.2 ст.6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до ч.5 та ч.7 ст.9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абз.3 та абз.4 п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку.

При цьому, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п.4 і п.5 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч.8 ст.9 Закону № 2464).

Стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за № 1622/24154 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.6.2 Інструкції, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону пп.6 п.4.3, абз.2 пп.2, пп.3 п.4.5 та пп.2 п.4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно п.7.1 Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників (пп. 2 п.7.2 Інструкції).

В свою чергу, відповідальність у вигляді нарахування штрафу і пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків передбачено ст.25 Закону № 2464.

Так, п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464 встановлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Крім того, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 % суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 Закону №2464).

Перевіряючи підстави застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені ГУ ДФС у Чернігівській області судом встановлено, що 13.09.2017 за заявою платника податків було зараховано по коду 10А перераховані з одного бюджетного рахунку на інший кошти у розмірі 9 449,97 грн згідно платіжного доручення від 12.09.2016 № 524 (а.с.134, рядок 2, четверта, шоста, сьома колонки). Вказані кошти були направлені на погашення існуючої станом на день сплати заборгованості позивача у розмірі 10 872,21 грн (а.с.133, третя колонка). Внаслідок наведеної операції сума заборгованості позивача в залишку склала 1 422,24 грн (10 872,21 грн - 9 449,97 грн), що відповідає даним картки обліку платника податків. (а.с.135, 137 друга колонка).

При цьому, вважаючи, що 15.09.2016 у позивача виник обов'язок щодо сплати єдиного внеску, ФОП ОСОБА_1 у відповідності до платіжного доручення від 15.09.2016 №@2PL834211 було сплачено 957,00 грн (а.с.138, четверта, шоста колонки) та в подальшому здійснені відповідні щомісячні платежі по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями (а.с.5-12), у розмірах, та в строки, що встановлені чинним законодавством, що також знаходить своє відображення в картці обліку платника податків.

Проте, позивачем помилково не враховано існуючу на момент здійснення перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший у розмірі 9 449,97 грн та сплати 15.09.2016 957,00 грн заборгованість у розмірі 1 422,24 грн, а також автоматично нараховану пеню на зазначену заборгованість. Тобто, проведений платіж 15.09.2016 квитанцією №@2PL834211 у розмірі 957,00 грн має бути зарахований в рахунок погашення існуючої на момент його проведення заборгованості, яка виникла раніше ніж факт сплати, відповідно до ч.6 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення), що і було відображено в картці обліку платника податку 20.09.2016 згідно самостійно визначеного платником податків звіту від 14.09.2016 № НОМЕР_1 з терміном сплати 20.09.2016 (а.с.138 рядок 19, четверта та сьома колонка).

Аналогічні принципи викладені і в Податковому кодексі України, зокрема в ст.87, п.87.9 якої встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

З наведеного слідує, що безвідносно до призначення платежу і виникнення нових зобов'язань по сплаті єдиного внеску, сплата сум єдиного внеску повинна зараховуватися в рахунок недоїмки зі сплати штрафних санкцій та пені, існуючої на момент проведення платежу, до повного її погашення. Враховуючи наведене та приймаючи до уваги дані картку обліку платника податків, оскільки саме на підставі цих даних, відповідачем здійснюється нарахування штрафних санкцій та пені, суд вважає помилковими міркування позивача щодо своєчасної та повної сплати нею єдиного внеску. А отже, саме неврахування наявної станом на 15.09.2016 заборгованості у розмірі 1 442,23 грн, стало наслідком виникнення факту несвоєчасної сплати поточних зобов'язань по єдиному внеску, нарахованих платником самостійно у звітах. Відповідно, винесення ГУ ДФС у Чернігівській області рішення від 05.10.2017 № 901/25-01-13-03 відбувалось в правовому полі, а тому суд не знаходить підстав для його скасування. Таким чином, у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Чернігівській області про скасування рішення належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк