Справа № 554/7688/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 р.Справа № 554/7688/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 01.11.2017р. по справі № 554/7688/17

за позовом ОСОБА_1

до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Полтава Шульги Дмитра Ігоровича , третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про визнання дій протиправними, скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 р. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Полтави Шульги Дмитра Ігоровича (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним дії поліцейського роти №3 батальйону УПП в м. Полтава, лейтенанта поліції Шульги Дмитра Ігоровича щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 20.09.2017 р. за адресою: м. Полтава Київське шосе,41;

- скасувати постанову поліцейського роти №3 батальйону УПП в м. Полтави, лейтенанта поліції Шульги Дмитра Ігоровича БР №182616 від 20.09.2017 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 01.11.2017 р. відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином. Від позивача повернувся конверт з відміткою щодо закінчення терміну зберігання.

В силу приписів статті 33 КАС України вважається, що судовий виклик вручений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 05.12.2017 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20.09.2017 р. о 12 год. 55 хв. ОСОБА_1,в м. Полтаві по вул. К.Шосе, 41, керував автомобілем Фіат Дукато, номерний знак. НОМЕР_1, який підлягав обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п.п.31.3 "б" Правил дорожнього руху та ст.35 ЗУ "Про дорожній рух", у зв'язку з чим інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Полтави Шульгою Д.І. складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР №182616, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.7).

Не погоджуючись з постановою серії БР №182616 від 20.09.2017 р., позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що провина ОСОБА_1 за ч.3 ст.121 КУпАП доведена, тому він правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності та накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає санкції ч.3 ст.121 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2,ч.3 ст. 258 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно з ч.3 вказаної статті, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 - 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення ( частина 5 статті 258 КУпАП).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) ( далі - Інструкція № 1395).

Пунктом 4 Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121- 1, 121- 2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 -1, частинами шостою і одинадцятою статті 133- 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення апеляційний суд звертає увагу на таке.

За приписами ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.3 "Б" Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 р., забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Як правомірно враховано судом першої інстанції, відповідно до витягу з бази даних НАІС ДДАІ МВС, вантажний автомобіль Фіат Дукато, номерний знак НОМЕР_1, вперше був зареєстрований 09.11.2004 р., а в подальшому перереєстрований за позивачем ОСОБА_1 - 06.09.2017 р. (а.с.33).

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про дорожній рух", транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю, відповідно до цієї статті.

Обов'язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137 (далі по тексту - Порядок № 137) ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 3 Порядку № 137, періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки транспортний засіб є вантажним, зі строком експлуатації більше 2-х років, а відтак, підлягає обов'язковому технічному контролю.

Відповідно до ч. 9 ст. 35 ЗУ "Про дорожній рух", на кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Позивачем не було надано для підтвердження технічного огляду протокол перевірки технічного стану.

Дослідивши у судовому засіданні показання технічного запису (відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції) суд першої інстанції встановив, що на час складення інспектором постанови у справі про адміністративне правопорушення, позивач не заперечував, що його автомобіль не пройшов обов'язкового технічного контролю, зауважуючи, що не встиг цього зробити.

Відповідно до ст. 16 ЗУ "Про дорожній рух" водій зобов'язаний своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов'язковому технічному контролю, на такий контроль.

Частиною 3 ст.121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з моменту перереєстрації вказаного автомобіля за позивачем - 06.09.2017 р., останній мав достатньо часу забезпечити проведення обов'язкового технічного контролю належного йому автомобіля та не надав суду доказів поважності причин не проходження цієї процедури.

Отже, з огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, колегія суддів дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч. 2 ст. 72 КАС України надав до суду належні докази правомірності рішення щодо винесення оскаржуваних постанов, та обґрунтував свою позицію.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова БР №182616 від 20.09.2017 р. відповідачем прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Доводи апелянта про те, що спірна постанова винесена на місці зупинки без запрошення до управління поліції, тобто, з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначалось вище, відповідно до приписів ст. 258 КУпАП, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, до компетенції Національної поліції, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Вказана норма права не визнана в установленому порядку неконституційною, а тому підлягала застосуванню.

Посилання апелянта на те що, постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відео запис порушення Правил дорожнього руху, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки позивач під час складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, визнав факт, що на момент зупинки його автомобіль не пройшов обов'язковий технічний контроль.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З урахуванням вищевикладеного, та того, що апеляційна скарга містить посилання, які аналогічні позовній заяві, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 01.11.2017р. по справі № 554/7688/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Бартош Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017 р.