Справа № 804/3480/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 рокусправа № 804/3480/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року

у адміністративній справі № 804/3480/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання незаконними дій, та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року відмовлено у задоволені адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо визнання незаконними дій Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі по винесенню податкових повідомлень-рішень про збільшення сум грошових зобов'язань та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та збільшення суми грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, та щодо скасування податкових повідомлень-рішень: № НОМЕР_1 від 02.09.2011 р. про донарахування позивачу податкових зобов'язань по 1ІДВ на загальну суму 11181 грн. 25 коп., в тому числі, 8945 грн. - за основним платежем, 2236,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; № НОМЕР_2 від 02.09.2011 р. про зменшення бюджетного відшкодування, задекларованого позивачем у податковій декларації з ПДВ за II квартал 2010 року на суму 8500 грн.; № НОМЕР_3 від 14.11.2011 р. про донарахування позивачу податкових зобовязань по податку з доходів фізичних осіб на суму 8066,43 грн.; № НОМЕР_4 від 14.12.2011 р. про зменшення бюджетного відшкодування, задекларованого позивачем у податковій декларації з ПДВ за 1 квартал 2010 року на суму 8500 грн.; № НОМЕР_5 від 14.12.2011 р. про зменшення бюджетного відшкодування, задекларованого позивачем у податковій декларації з ПДВ за IV квартал 2010 року, на суму 2814 грн.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена позивачем по справі з підстав помилкового застосування норм матеріального права, не врахування доводів позивачки та наведених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.05.2016 року висновків про необхідність всебічної, повної перевірки фактичних обставин по справі, обєктивної оцінки доказів що мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначення норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у звязку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення вимог позивачки в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивачки мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано викладені у довідці позапланової камеральної перевірки від 10.12.2010 року висновки, які мають співпадати з висновками акту перевірки від 15.08.2011 р., та викладені у постанові Верховного суду України від 15 квітня 2014 року висновки по справі 21-53а14, які є обовязковими до застосування у відповідності до ст. 244-2 КАС України і мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, і розясненням податкового органу з питання «Включення до складу витрат приватного підприємця вартості комунальних послуг, сплачених за приміщення, яке він здає в оренду» (додається), суть якого зводиться до того, що «витрати, повязані зі сплатою комунальних послуг за приміщення, що здається в оренду, може бути включено до складу витрат фізичної особи - підприємця у разі їх документального підтвердження та за умови, що договори з комунальними підприємствами на надання комунальних послуг укладено з фізичною особою як підприємцем», а також у звязку з порушенням при вирішенні спору положень ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України N° 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», ст. 9 Закону України «Про оподаткування доходів фізичних осіб», ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 2 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 55, 128, 133, 134, 139 Господарського кодексу України, ст. 51 Цивільного кодексу України, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», що у сукупності дає підстави для скасування рішення суду першої інстанції і для прийняття іншої постанови про задоволення вимог позивачки в повному обсязі.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні вказуючи на не законність та не обґрунтованість рішення Дніпропетровського оружного адміністративного суду, яке не ґрунтується на нормах діючого законодавства України.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, клопотань про відкладення розгляду справи без їх участі до суду не направляв, тому судова колегія визнала за можливе розглядати справи за відсутності представника відповідача

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані позивачкою у цій справі податкові повідомлення-рішення були винесені відповідачем на підставі: акту № 1068/17-323/2/НОМЕР_6 від 15.08.2011 р. складеного за результатами проведеної Північною міжрайонною державною податковою інспекцією у м.Кривому Розі Дніпропетровської області документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року, за результатами якої було встановлено порушення вимог ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 р. № 13-92, чинного на час проведення перевірки, внаслідок чого ФОП ОСОБА_1 донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, в сумі 7 886,43 грн.; пп.177.5.3 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу, внаслідок чого ФОП ОСОБА_1 донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2010 рік в сумі 324,06 грн.; п.п.7.4.1., п.п.7.4.4 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, внаслідок чого ФОП ОСОБА_1 донараховано податкові зобов'язання з ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 8945 грн., зменшено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 9965 грн., та донараховано податкові зобов'язання з ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 8500 грн.; а також

рішення ДПА у Дніпропетровській області № 33067/10/25-008 від 14.11.2011 р., прийнятого за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1, яким залишено без змін податкові повідомлення - рішення Південної міжрайонної ДПІ у м. Кривому Розі від 02.09.2011 р. № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, і скасовано податкове повідомлення - рішення Південної міжрайонної ДПІ у м. Кривому Розі від 02.09.2011 р. № НОМЕР_7 в частині донарахованого податку з доходів фізичних осіб у сумі 144,06 грн., та залишення без задоволення скарги в іншій частині щодо зміни відємного значення ПДВ по податкових деклараціях ФОП ОСОБА_1 за І та IV квартали 2010 року у розмірах 8500,00 грн. та 2814.00 грн.; а також рішення Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від 14.11.2011 р., прийнятого за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 травня 2016 року, було всебічно і повно зясовано усі фактичні обставини справи, дослідженні докази та вирішені поставлені питання, з урахуванням чого було правильно взяв до уваги, що відповідно до укладених позивачкою договорів оренди: № 1001-09 від 01.10.2009 р. з ТОВ „Парадіз Груп" (п.4.6); № 1002-09 від 01.10.2009 р. з ФОП ОСОБА_2 (п.4.6); № 1003-09 від 01.10.2009 р. з ФОП ОСОБА_3 (п.4.6); № 1004-09 від 01.10.2009 р. з ФОП ОСОБА_4 (п.4.6) було чітко узгоджено умови відносно компенсації плати комунальних послуг, якими користуються Орендарі у приміщенні згідно виставлених Орендодавцем рахунків, сума яких визначається виходячи із спожитої електроенергії відповідно до показань лічильника, газопостачання відповідно до орендованої площі, водопостачання та водовідведення в розмірі не більшому ніж той, що дорівнює платі за визначені в договорах кубометри згідно з тарифами відповідних організацій, за користування телефонами згідно договорів на оплату послуг. При цьому, у зазначених Договорах оренди (п.4.1) окремо було обумовлено, що вартість орендної плати визначається згідно умов цих договорів, додаткових угод до договорів оренди, рахунків, виданих податкових накладних, актів виконаних робіт (послуг) по наданню в оренду приміщення, і товарних чеках.

Судом встановлено, що перевіркою відображених в рядках 10 - 17 Декларації за період з 01.10.2009 р. по 31.12.2010 р. показників, було встановлено, що на формування цих показників вплинуло здійснення операцій, таких як: оплата комунальних послуг (електроенергія, газ, вода, телефон) - 14258,48 грн.; придбання кондиціонерів (2 шт.), плазмового телевізора, люстри, бра (2шт.), та інше-3405,03 грн.; придбання будівельних матеріалів (кахельна плитка, церезит, фарба, шпаклівка, скло стрічка, сітка абразивна, дебеля.' лиштва МДФ. шурупи, гачки для карнизів профіль для стелі, підтримка для квітів, сапа, світильники (7 піт.) та інше - 2455.0грн.; повірка лічильників - 36.01 грн.; виконання робіт по складанню меж землекористувань - 160 грн.; поточна інвентаризація нерухомості - 140.34 грн.; ліцензійний супровід ПЗ "Вест Звіт - 30,0 грн.; а показники в рядках 10-17 Декларації за період з 01.10.2009 р по 31.12.2010 р. в сумі 20485 грн. були відображені на підставі реєстрів отриманих та виданих податкових накладних за звітний період з 01.10.2009 р. по 31.12.2010 р., а також отриманих та виданих податкових накладних, зазначених у реєстрах; платіжних документів про сплату отриманих товарів, робіт, послуг; рахунків постачальників та ФОП ОСОБА_1; договорів і додаткових угод з постачальниками та орендарями.

За даними перелічених документів дохід, отриманий у перевіряємому періоді, від надання в оренду приміщення складається тільки з орендної плати узгодженої умовами п.4.1 договорів, яка за даними договорів є фіксованою платою за користування приміщенням, тобто майном ФОП ОСОБА_1 Отже, ФОП ОСОБА_1.Ю. згідно з наданими для перевірки документами не отримала від орендарів компенсацію витрат на оплату спожитих комунальних та телекомунікаційних послуг (газопостачання, електричної енергії, водопостачання, водовідведення. вивіз відходів, користування телефоном та інше), відповідно і в оподатковуваних операціях підприємця у межах господарської діяльності не враховані, так як не компенсовані орендарями, що є фактичними споживачами зазначених послуг.

Відмовляючи у задоволені вимог позивачки по цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 відображалися лише доходи з орендної плати, узгодженої умовами п.4.1 договорів, яка за даними договорів є фіксованою платою за користування приміщенням, тобто майном ФОП ОСОБА_1, що підтверджено виставленими ФОП ОСОБА_1 рахунками по орендній платі за користування приміщенням відповідно п.4.1 Договорів, в яких у той же час відсутні дані про виставлення сум компенсації за комунальні та телекомунікаційні послуги.

За наведених обставин та спираючись на положення ст.13 розділом IV Декрету № 13-92, пп.7.2.3. пп.7.2.6. п.7.2., п.п.7.3.1. п.7.3., п.п.7.4.1. п.7.4.4. п.7.4., пп.7.5.1. п.7.5. п.п.7.7.1. п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у ФОП ОСОБА_1 права включення до складу валових витрат згідно даних книги обліку доходів та витрат оплату комунальних послуг та телекомунікаційних послуг, оскільки позивачка в дійсності не отримувала від орендарів компенсації витрат на оплату спожитих комунальних, телекомунікаційних послуг (газопостачання, електричної енергії, водопостачання, водовідведення, вивіз відходів, користування телефоном та інше), та витрат на ремонт приміщень і придбанням побутової техніки.

Судова колегія в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі, з огляду на відсутність взаємозвязку між понесеними ФОП ОСОБА_1 у перевіряємий період витрат по оплаті нею комунальних та телекомунікаційних послуг, і у зв'язку з ремонтом приміщень придбанням побутової техніки для приміщень, які належать їй як приватній особі на праві приватної власності. А порушення позивачкою приписів ст.13 розділом IV Декрету № 13-92 та відповідних норм Закону України «Про податок на додану вартість» підтверджується фактом включення нею до складу валових витрат оплату комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуги банку за переказ платежів постачальникам зазначених послуг, і витрат на ремонт приміщення та придбання техніки при умові недотримання умов п. 4.6 Договорів оренди №1001-09 від 01.10.2009 р., № 1002-09 від 01.10.2009 р„ № 1003-09 від 01.10.2009 р., № 1004-09 від 01.10.2009 р. щодо надання орендарям розрахунків вартості комунальних та телекомунікаційних і інших послуг для відшкодування їх вартості.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1, тому судова колегія визнає винесену у цій справі судом постанову законну та таку, що ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, та прийняту з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.198, ст.200, ст.205, 206 КАС України, судова колегія, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені ст.212 КАС України

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник