Справа № 820/1699/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 р.Справа № 820/1699/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Подобайло З.Г.
Суддів: Тацій Л.В. , Рєзнікової С.С.
за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017р. по справі № 820/1699/17
за позовом ОСОБА_1
до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України
про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити (доплатити) позивачу ОСОБА_1 різницю між виплаченою сумою грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в розмірі 27940,77 грн. (перераховано 23.08.2017 року) та сумою грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, яка нарахована позивачем замість відповідача та надана до суду , а саме відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 1 січня 2017 року та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі прапорщику ОСОБА_1 з розрахунку кількості предметів, вартості з одиницю, суми грошової компенсації окремо по кожному предмету та загальної суми грошової компенсації за всі предмети речового майна, які прописані, нараховані позивачем та інше в зразку № 1 для врахування судом та відповідачем, який додається.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
ОСОБА_1 , не погодившись з постановою суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу . В обґрунтування вказує , що йому при виключенні зі списків особового складу не розрахували за всіма видами забезпечення, а саме не було видано грошову компенсацію замість належного речового майна за весь період служби. Відповідач в усній відповіді з цього приводу повідомив, що немає коштів на виплату компенсації та ймовірно виплата буде наприкінці цього року, тобто бездіяльність відповідача є незаконною, а це є порушенням законодавства : ст. 9-1 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сім`ї», Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних, Постанови КМУ від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за нестримане речове майно», Положення про проходження військової служби в Держприкордонсдіжбі. Також, позивач вважає, що не здійснення розрахунку з ним за всіма видами забезпечення - грошова компенсація замість речового майна є безпідставним та протиправним, тому з неправомірними і незаконними діями відповідача він не згоден. В судовому засіданні суду першої інстанції відповідачем надано довідку-розрахунок № 34 без дати, місяця її складання, вказано 2017 рік, на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження: служби прапорщиком ОСОБА_1 , який був звільнений на підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України № 135 від 30 березня 2017 року, в якій відповідач , посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 , нараховував вартість речового майна тільки по 46 пунктам, які повторюють найменування речового майна (на суму 32962,45 грн., яка занижена приблизно в 2 рази), а фактично їх вказано 31 пункт, хоча відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11 лютого 2017 року № 33 до додатку №1 пункту б) написано, що позивачу видається речове майно за 71 пунктом. Вважає , що відповідачем вартість речового майна нарахована невірно за цінами на 2004 та 2009 роки, не дивлячись на те, що відповідач не включив и не нарахував суму грошової компенсації що по 41 пункту. Також, надана довідка розрахунок не відповідає формі та змісту, що вимагається постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016.року №178. Про невідповідність довідки вимогам законодавства позивачем одразу проінформовано суддю. Вказує на те , що суддя суду першої інстанції ігнорує та не задовольняє його клопотання про витребування доказів, не сприяє в отриманні таких доказів. Судом тричі були письмово постановлені ухвали суду від 03 травня 2017 року, від 23 червня 2017 року, від 01 серпня 2017 року та двічі усно , направлявся запит до відповідача - Харківського прикордонного загону про надання даних (про витребування доказів), але відповідачем не виконані ці ухвали до сих пір та надавалися документи, які не відповідають вимогам законодавства навмисно , тому позивач просив суд застосувати до вищевказаної установи ст.ст. 185-3, 221 КУпАП та можливе інше чинне законодавство України для розгляду цього питання та притягнути (установу до відповідальності за неповагу до суду, що виразилась у непідкоренні відповідача розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-яких дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил, про що постановити окрему ухвали і направити її за належністю, взяти виконання на контроль. Крім того, вказував, що відповідачем порушені і вимоги ст. 382 ККУ, в`язку з вищевикладеним просив постановити окрему ухвалу і направити за належністю. Однак , суд ухвалою від 13.09.2017 року відмовив у постановленні окремої ухвали. В подальшому заявлено клопотання про надання позивачу три хвилини для прийняття рішення про написання та подачу в подальшому заяви про відвід судді, оскільки під час судового засідання суддя еодноразово відхиляла подані клопотання, не надаючи їм при цьому правового обґрунтування, таким чином вважає, що ставлення судді до мене та позивача є упередженим та суперечить ст. 2 КАС України , однак ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді. Вказані ухвали суду позивач вважає неправосудними та такими , що не відповідають законодавству . Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову арківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов .
Харківський прикордонним загоном Східного регіонального Держприкордонслужби України свої заперечення проти доводів скаржника, оскільки оскаржувана постанова суду є законною і обґрунтованою, яка прийнята у повній відповідності норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга езпідставною , вимоги та доводи позивача не доводяться та є лише його особистою думкою та є необґрунтованими, безпідставними та такими , що не ґрунтуються на належних та допустимих доказах та вимогах чинного законодавства України, просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 року без змін.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та позивача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 м. Харкова ДПС України у період з 15.03.1995 р. по 30.03.2017 р., що не заперечувалось сторонами.
Наказом Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.03.2017 р. № 135-ос з позивачем було припинено контракт, звільнено в запас ЗС України, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Сторонами не заперечувалось, що позивач звертався до відповідача з проханням отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна, проте йому було роз`яснено, що відповідні виплати буде здійснено після надходження бюджетних призначень.
Згідно довідки - розрахунку № 34 від 15.08.2017 р., сума належної до видачі грошової компенсації складає 34709,04 грн., вказана сума включає в себе ПДФО та військовий збір
Наказом відповідача від 16.08.2017 р. № 351-ос наказано виплатити позивачу грошову компенсацію замість належного до видачі речового майна, яка нарахована у розмірі 34709,04 грн. (т.1 а.с.172) та позивачу виплачено 27940,77 грн. з нарахованої суми за відрахуванням ПДФО 18%, що становить 6247,63 грн. та військового збору 1,5%, що становить 520,64 грн.
Вказане нарахування та виплата були здійснені відповідачем після надходження відповідних сум бюджетних призначень.
У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача та позивач не заперечували щодо отримання суми у розмірі 27940,77 грн., проте зазначили, що незгодні з такою сумою, оскільки вважали, що відповідна вартість кожного предмету майна повинна бути вирахувана виходячи з закупівельної вартості речового майна, розрахованої Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня поточного року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того , що в даному випадку позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна та вказане право було у повному обсязі реалізовано відповідачем. Нарахування позивачеві суми грошової компенсації відбулось не тільки на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а також на підставі нормативних актів, які були чинні на час проходження позивачем служби та чині чинних, а саме: Постанови КМ України від 22.07.1998 р. № 1135, Постанови КМ України від 28.10.2004 № 1444, Постанови КМ України від 20.08.2008 № 727, наказу МВС від 31.10.2017 № 1132, Розпорядження АДПСУ від 11.02.2017 р. № 33 "Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився". При цьому, при нарахуванні грошової компенсації за окремими видами речового майна, необхідно обов`язково враховувати такі складові як, момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін, який минув з моменту останнього отримання предмету речового майна. Тобто сума компенсації за кожен вид майна визначається наступним чином: сума = (фактична носка/термін носіння)*ціна нового*кількість. У даному аспекті суд першої інстанції погоджується з наведеним відповідачем розрахунком, результати якого відображені у довідці № 34 . Суд першої інстанції відхилив доводи позивача та його представника, що надана відповідачем довідка № 34 розрахунок суми грошової компенсації не відповідає вимогам Постанови КМ України № 178, не містить належний перелік майна та грошової компенсації, а вартість не розрахована відповідно до п.5 вказаної постанови, у зв`язку з чим останніми було зроблено порівняння та визначено належний список майна, то такі доводи суд відхиляє, оскільки вони нічим не підтверджуються та є суб`єктивною думкою позовної сторони, а відповідачем - у свою чергу, було надано арматурну картку, якою передбачено фіксацію виданого для користування військовослужбовцю речового майна, з якої вбачається, що на підставі такої було зроблено довідку № 34. Інші документи, які містять в собі відомості щодо отримання речового майна за період проходження служби ОСОБА_1 були знищені, відповідно до термінів зберігання та номенклатури. В свою чергу, позивачем не було оскаржено довідку № 34 згідно якої, сума належної до видачі грошової компенсації складає 34709,04 грн. Отже, така є чинною. Крім того, судом першої інстанції зазначено ОСОБА_1 та його представник в рамках даної справи не мають повноважень зі самостійного визначення суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за наявності чинної довідки про розмір такої компенсації, а тому наданий ними розрахунок не відповідає критерію належності та допустимості доказів , у свою чергу, відповідач наділений такими повноваженнями.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.
Абзацом другим пункту 1 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який визначає механізм такої виплати (далі - Порядок № 178).
Виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, Міністерством внутрішніх справ, Головним управлінням Національної гвардії, Служби безпеки України, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станам на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункти 2 - 5 Порядку № 178).
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 29 квітня 2016 року № 232 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898, встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна; грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів; оплата вартості пошиття предметів обмундирування та взуття, а також виплата грошової компенсації здійснюються за рахунок відповідних статей кошторису Міністерства оборони.
Так , згідно матеріалів справи позивач проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) з 15.03.1995 року по 30.03.2017 року, що не заперечувалось сторонами.
Наказом начальника Харківського прикордонного загону від 30 березня 2017 року №135-ос «По особовому складу» було припинено контракт, звільнено в запас Збройних Сил України, виключено зі списків об особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 .
Позивач, звернувся до відповідач відповідним рапортом про отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна. Йому роз`яснено, що відповідна виплата буде здійснена йому після надходження бюджетних призначень у найближчий час, оскільки Відповідно по п. 7 вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
На момент звернення ОСОБА_1 з заявою на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби відвідні кошти були відсутні, відвідна виплата йому буде нарахована після виділення та надходження відповідних коштів.
В зв`язку з тим, що Харківський прикордонний загін фінансується з державного бюджету України, а головним розпорядником кошті являється Адміністрація Державної прикордонної служби України як центральний орган виконавчої , Харківським прикордонним загоном надіслано заявка на до отримання коштів для виплати військовослужбовцям грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби, в тому числі і ОСОБА_1 . Відповідні документи наявні в матеріалах справи.
В подальшому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно» на підставі заяви ОСОБА_1 , з урахуванням розпорядження від 11 лютого 2017 року №33 «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчувався» та наказу Міністра внутрішніх справ України від 31 жовтня 2017 року № 1132 «Про речове забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період» було здійснено розрахунок коштів, що підлягають до виплати замість належного до видачі речового майна за період проходження служби.
Відповідно до довідки-розрахунку №34 на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби прапорщиком ОСОБА_2 дана сума складає 34709,04 грн. (зазначена сума включає в себе ПДФО та військовий збір).
Наказом начальника Харківського прикордонного загону від 16.08.2017 року №351-ос наказано виплатити позивачу відповідно грошову компенсацію.
На виконання зазначеного наказу вказане нарахування та виплата здійснені відповідачем, відповідно до Платіжного доручення №3240 від 22 серпня 2017 року.
Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач дійсно має право на грошову компенсацію замість не отриманого речового майна та вказане право було у повному обсязі реалізовано відповідачем.
Таким чином , суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що дії Харківського прикордонного загону стосовно виплати відповідної компенсації замість належного до видачі речового майна відповідають вимогам чинного законодавства України.
Позивач отримання відповідного нарахування в судовому засіданні підтвердив, однак зазначив, що не згідний з сумою нарахування , оскільки вважає, що відповідна сума нарахувань повинна бути вирахувана виходячи із закупівельної вартості речового майна станом на 1 січня 2017 року.
Щодо підрахунку суми виплати грошової компенсації замість належного до видачі речового майна, колегія суддів зазначає наступне.
На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (щодо розрахунку цін станом на 1 січне 2017 року) Адміністрацією Державної прикордонної служби України виданий наказ від 11.02.2017 року №33 «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився», яким затверджено додаток №1 Вартість належних до видачі предметів речового майна. Даний додаток відображений у вигляді таблиці де передбачене розділення на категорії військовослужбовців (відповідно до військового звання). В даних табличках ціни на майно зазначається у графі Виникнення права на отримання речового майна, яка в свою чергу розділена на декілька підрозділів з позначення різних років і відповідно під кожним з цих розділів зазначена ціна з врахування предмету майна. В даних спірних правовідносинах необхідно враховувати п.5 Постанови з прив`язкою до п. 3 вказаної Постанови.
При нарахуванні грошової компенсації за окремим видами речового майна, необхідно обов`язково враховувати такі складові як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін який минув з останнього моменту отримання предмети речового майна.
Тобто, при визначенні суми, яка підлягає виплаті , слід враховувати момент виникнення у військовослужбовця права на отримання відповідного речового майна та ціну на майно ( в момент виникнення права ) відповідно до вищевказаного розрахунку , що затверджений наказом АДПСУ від 11.02.2017 року №33.
Вказані вимоги дотримані відповідачем при здійсненні розрахунку, суми для виплати позивачу відповідної компенсації замість належного до видачі речового майна , які відображені у довідці № 34.
Стосовно посилань позивача та його представника на те, що розрахунок суми грошової компенсації, наведений у наданій відповідачем довідці № 34 , не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 178, вона не містить належний перелік майна та грошової компенсації, а вартість не розрахована відповідно до п.5 вказаної постанови, у зв`язку з чим останніми було зроблені порівняння та визначено належний список майна, колегія суддів зазначає , що такі посилання не підтверджуються жодними доказами, є суб`єктивною думкою позивача.
Відповідачем до суду надано та судом оглянуто арматурну картку №952/2 , якою передбачено фіксацію виданого для користування військовослужбовцю речового майна, на підставі якої і було визначено суми , вказані у довідці № 34.
Щодо посилання представника позивача на розбіжності в копіях арматурних карток №952/2, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно пояснень представника відповідача Харківський прикордонний загін проводив службову перевірку з цього питання, в ході якої були відібрані пояснення у військовослужбовців відділу речового забезпечення і за результатами встановлено відсутність будь-яких записів у арматурній картці позивача, які б не відповідали дійсності, поряд з цим мав місце факт виготовлення копій з помилкою, а саме перша копія надана відповідачем до матеріалів справи відповідає оригіналу арматурної картки №952/2 в повному обсязі, під час надання повторної копії арматурної картки №952/2 виконавцем не було звернуто увагу на наявність поміток зроблених олівцем. Дані відмітки були зроблені олівцем начальником відділення речового забезпечення Харківського прикордонного загону під час підрахунку грошової компенсації по даній арматурній картці.
Колегія суддів звертає увагу на те , що дані записи не впливають на правильність визначення суми нарахувань по даній арматурній картці позивача та виплати такої суми.
Представником відповідача зазначено, що винну особу притягнуто до відповідальності.
В підтвердження наведеного відповідачем надано до суду пояснення винної посадової особи та оригінал арматурної картки №952/2 для огляду.
Крім того , позивач та його представник не зміг пояснити та чітко зазначити де саме в оригіналі арматурної картки №952/2 наявні відомості, які не відповідають дійсності та які саме записи він вважає невірними.
Таким чином, оглянувши оригінал арматурної картки №952/2 та заслухавши представників сторін , колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на наявність фіктивних записів у оригіналі оригінал арматурної картки №952/2, в даному випадку мав місце лише факт виготовлення невірної копії, за що винна особа притягнута до відповідальності.
Щодо посилання представника позивача на те, що відповідачем не вівся речовий атестат на позивача колегія суддів зазначає наступне.
Згідно пояснень представника відповідача відповідно до п.1 роз. 2 Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період Затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 жовтня 2016 року № 1132 (до цього аналогічна норма була передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2008 року №727) речовий атестат видається у разі вибуття зі складу органу Держприкордонслужби, тобто вибуття для проходження служби до іншої військової частини. Речовий атестат є документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби.
В атестаті відображається перелік речового майна, яким він забезпечений до дня виключення його зі списків особового складу органу, а також вказуються номер і дата видачі атестата на льотно-технічне обмундирування, якщо воно було видане військовослужбовцю.
Позивач, ОСОБА_1 , з 15.03.1995 року по 30.03.2017 року ( по дату звільнення) проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) і за час проходження служби жодного разу не переміщувався до інших військових частин у зв`язку з чим, речовий атестат на нього не виготовлявся.
Стосовно твердження представника позивача про відсутність будь-яких інших документів, а саме відомостей та/або журналів, крім арматурної картки №952/2, в підтвердження отримання позивачем конкретних предметів речового майна, судом встановлено, що дані документи підшиваються у відповідні томи справ відділу речового забезпечення Харківського прикордонного загону, однак дані справи були знищенні згідно вимог встановленого порядку у зв`язку з закінчення термінів їх зберігання та номенклатури, оскільки позивач проходив службу з 1995 року, що підтверджується відповідними документами, які наявні в матеріалах справи.
Поряд з цим, представником відповідача зазначено, що весь перелік майна, який отримувався позивачем починаючи з початку проходження ним служби відображений у арматурній картці №952/2.
Саме на підставі відомостей , викладених в арматурній картці №952/2 та враховуючи вимоги чинного законодавства , відповідачем прийнята довідка № 34 згідно якої сума належної до видачі грошової компенсації складає 34709,04 грн.
Сума грошової компенсації замість належного до видачі речового майна, яка нарахована згідно довідки № 34 виплачена позивачу з відрахуванням обов`язкових ПДФО 18% та військового збору.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до приписів ч. 2 ст. 8 КАС України підлягає застосуванню адміністративними судами, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (п. 26 рішення у справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року), таким чином, оскільки чинним законодавством України передбачено право позивача на отримання спірної компенсації при звільненні зі служби, то такі виплати не можуть залежати від бюджетних планувань та є обов`язковими.
Крім того, суд першої інстанції вірно відобразив , що ні позивач ні його представник не мають повноважень самостійно визначити суму грошової компенсації вартості за не отримане речове майно , оскільки відповідно до вимог п. 5 вказаного Порядку довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
На підставі вищенаведеного , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апелянта, викладені як в апеляційній скарги так і наведені в судовому засіданні, з посиланням на те , що суд першої інстанції ігнорував клопотання про витребування доказів , безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про винесення окремої ухвали відносно відповідача та про відвід судді , на необхідність дослідження технічного запису судового засідання суду першої інстанції , на неповагу з боку секретаря та помічника судді є безпідставними та не підтверджені в ході розгляду в апеляційному провадженні.
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи. Клопотання про відвід розглянуто судом та правомірно відмовлено у його задоволенні, оскільки відсутні підстави визначені ст.ст. 27-28 КАС України для відводу судді.
Враховуючи матеріали справи та висновки суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог, а також положення ст. 166 КАС України , в даному випадку відсутні підстави для винесення окремої ухвали.
Враховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.
Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини визначено право кожного при визначенні його прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики Європейського суду з прав людини, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти. Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно із якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність, що може бути перевірено різноманітними способами, суд провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, можна зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді.
Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, , 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017р. по справі № 820/1699/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017 р.