Справа № 761/41121/16-а
Суддя: Гуменюк А. І.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/110/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції м. Києва роти № 1 батальйону № 2 Королюк Ганни Анатоліївни про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним адміністративним позовом до відповідача Інспектора Управління патрульної поліції м. Києва роти № 1 батальйону № 2 Королюк Ганни Анатоліївни, в якому просив суд: визнати дії відповідача щодо складання постанови серії ПС2 № 983984 від 05 травня 2016 року про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП - незаконними; визнати постанову серії ПС2 № 983984 від 05 травня 2016 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував тим, що постановою від 05 травня 2016 року його було визнано винним у тому, що 05 травня 2016 року о 15 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Володимирській, 15, ОСОБА_1 здійснив зупинку та стоянку в зоні дії пішохідного переходу означеного регульованим пішохідним світлофором, чим порушив п.п. 15.9 «Г» ПДР України. За це правопорушення до позивача застосовано заходи адміністративного впливу згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки, 05 травня позивач зупинився за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15 у зв'язку із технічною несправністю автомобіля, та не порушуючи ПДР в'їхав на тротуар в місце, де для руху пішоходів залишилося більше 2 метрів, що дозволяє п. 15.10 «В» ПДР. Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач вважає, що він не порушував правил дорожнього руху.

У судовому засіданні позивач підтримав адміністративний позов, просив суд його задовольнити.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про поважність причин неявки до суду не повідомив.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 171-2 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторони відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З наданих стороною позивача матеріалів, вбачається, що позивачем пропущено визначений законом процесуальний строк звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, з поважної причини, а саме внаслідок хронічного захворювання позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 травня 2016р. відносно позивача відповідачем було винесено постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та із визначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави за порушення ч. 3 ст.122 КУпАП.

При цьому, змістом даної постанови визначено, що 05 травня 2016 року о 15 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Володимирська, 15, ОСОБА_1 здійснив зупинку та стоянку в зоні дії пішохідного переходу означеним регульованим пішохідним світлофором, чим порушив п.п. 15.9 «Г».

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, не зважаючи на те, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 05 травня 2016р., в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надає докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Однак, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтованих заперечень проти заявлених позовних вимог.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що слід визнати незаконною та скасувати постанову серії ПС2 № 983984 від 05 травня 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв'язку із відсутністю в ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням викладеного, на підставі 7, 102, частини 3 статті 122, 245, 247, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 8-12, 14, 18, 69, 71, 72, 159- 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції м. Києва роти № 1 батальйону № 2 Королюк Ганни Анатоліївни про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати незаконною та скасувати Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 983984 від 05 травня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним адміністративним судом, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :