Справа № 264/2788/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Іванченко А.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року справа № 264/2788/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26 вересня 2017 року в справі № 264/2788/17 за позовом ОСОБА_2 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, третя особа Інспекція міської ради з благоустрою м. Маріуполя про визнання незаконною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 720 від 31.05.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано незаконним та скасовано спірне рішення субєкта владних повноважень.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ПП «Аскона», директором якого є ОСОБА_2, не укладено договір на вивезення твердих побутових відходів на 2017 рік з КП «Комунальник». Відсутність такого договору позивач обґрунтував незадовільною роботою спеціалізованого підприємства. Проте, на думку апелянта, за відсутності письмових доказів звернення ПП «Аскона» з протоколом розбіжностей до такого договору, підстави його не укладення є не суттєвими. Окрім цього, субєкт владних повноважень звертає увагу суду на недоведеність наміру позивача укласти договір на вивезення твердих побутових відходів із іншим підприємством. А також наголошує, що самостійне вивезення відходів не впливає на притягнення до відповідальності, оскільки законом передбачено обовязковість саме укладення договору, а не лише відсутність сміття.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 03 травня 2017 року головним спеціалістом благоустрою виконавчого комітету Маріупольської міської ради ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 (далі позивач) як директора ПП «Аскона» складено протокол № 000577 про адміністративне правопорушення за статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України за порушення п.п. 6.4.10 п. 6.4. Розділу 6 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 618-616 від 21.06.2011.

31 травня 2017 року адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради (далі відповідач, комісія) на підставі цього протоколу винесено постанову № 720 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850,00 грн.

Підставою притягнення до відповідальності є той факт, що в порушення ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п.п. 6.4.10 п.6.4. Розділу 6 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2016 зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням міської ради від 20.09.2011 № 6/11-962, від 16.04.2013 № 6/27-304, від 23.12.2016 № 7/14-1099 ПП «Аскона» станом на 14:00 годину 03.05.2017 не укладено договір зі спеціалізованим підприємством (офіційним виконавцем послуг) на вивезення твердих побутових відходів на 2017 рік за адресою: вул. Дніпровська, 12.

Позивач не заперечує цієї обставини, зазначаючи, що не бажає укладати договір на вивезення твердих побутових відходів через незадовільну роботу спеціалізованого підприємства, яке пропонує Маріупольської міської ради, КП «Комунальник».

Вважаючи, що ним не порушено державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Стаття 152 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

За приписами частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-IV (далі Закон № 2807-IV).

Згідно з вимогами частини 2 статті 18 Закону № 2807-IV підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; 2) утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об'єкти благоустрою (їх частини); 3) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини; 4) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку; 5) проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 6) у процесі утримання об'єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об'єктів, забезпечення умов функціонування та утримання їх у чистоті й належному стані; 7) відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України; 8) допускати на об'єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частина 3 статті 34 Закону № 2807-IV регламентує, що Правила благоустрою території населеного пункту не можуть передбачати обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Отже, положення частини 2 статті 18 Закону № 2807-IV не передбачають для підприємств, установ та організації обов'язку укладання з органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування договорів у сфері благоустрою населених пунктів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів не приймає посилання апелянта на пункт 1.5. Правил благоустрою м. Маріуполя, відповідно до якого Правила містять загальнообовязкові на території міста норми, порушення яких тягне за собою адміністративну відповідальність на підставі статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення з огляду на наступне.

За диспозицією статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення України об`єктивна сторона правопорушення полягає в здійсненні дій, які заборонені правилами благоустрою території міст та інших населених пунктів. До протиправних дій, за які настає відповідальність, згідно з санкціями статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення належить, зокрема, захаращення, забруднення приміщень і місць загального користування якимись предметами, спорудами; кидання недопалків, лушпиння від насіння, паперу та іншого; кидання сміття з вікон, балконів, міського транспорту; спалювання листя, паперу, нечистот у місцях, спеціально для цього не відведених; забруднення собаками і кішками сходових кліток, дворів, вулиць, зелених насаджень; зберігання на проїжджої частини вулиць, тротуарах будівельних матеріалів, будівельного сміття, ухилення від підтримання в належному стані будинків та споруд.

Суб`єктивна сторона правопорушення відображається в умисних діях, повязаних із свідомим порушенням особою правил благоустрою і санітарії.

Окрім цього, відповідно до вимог статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 Цивільного кодексу України регламентує, що відповідно до статті 6 цього ж Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Окрім цього наявними в матеріалах справи чеками підтверджено, що ПП «Аскона» було здійснено вивезення твердих побутових відходів 20.04.2017, 22.05.2017, 20.07.2017 та 31.07.2017.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваній постанові висновок щодо недоведення Адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради вчинення ОСОБА_2 умисних дій, спрямованих на порушення чистоти та порядку у м. Маріуполі, які передбачені статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Що зумовлює визнання незаконною та скасування постанови № 720 від 31.05.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26 вересня 2017 року в справі № 264/2788/17 за позовом ОСОБА_2 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, третя особа Інспекція міської ради з благоустрою м. Маріуполя про визнання незаконною та скасування постанови залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26 вересня 2017 року в справі № 264/2788/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_4

ОСОБА_5