Справа № 754/6262/16-а
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/10/17
Справа №754/6262/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Галась І.А.

при секретарі Моторенко К.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві, 3-тя особа - Начальник Управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із адміністративним позовом до Управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві, 3-тя особа - Начальник Управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними.

Ухвалою суду від 20.05.2016 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду, яка внесена до журналу судового засіданні від 26.09.2017 р. суд ухвалив перейти до судового розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Письмове провадження є формою заочного розгляду і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику сторін або без їх участі на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини справи, надані стороною відповідача заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що 03.02.2016 р. позивач звернувся з інформаційним запитом до Головного територіального управління Національної поліції у м. Києві (м. Київ, вул. Володимирська,15), зареєстрований за №101-ІЗ від 03.02.2016 р. Запитувана інформація стосувалась особисто його. Підготовку відповіді на інформаційний запит було розписано на Управління інформаційного забезпечення ГУ НП у м. Києві. Управління інформаційного забезпечення ГУ НП у м. Києві на інформаційний запит за №101-ІЗ від 03.02.2016 р. підготувало відомості у листі №11-73/125/3114/01-2016 від 09.02.2016 р., однак зазначений лист позивач отримати не зміг.

16.02.2016 р. позивач ОСОБА_1 повторно звернувся з інформаційним запитом, зареєстрований в Управлінні інформаційного забезпечення ГУНП У м. Києві за №153-із від 16.02.2016 р.

В інформаційному запиті за №153-із від 16.02.2016 р. позивач просив надати доступ до інформації, яка стосується особисто нього та яку підготувало управління інформаційного забезпечення ГУ НП у м. Києві в листі №11-73/125/3114/01-2016 від 09.02.2016 р. на інформаційний запит за №101-ІЗ від 03.02.2016 р.

На виконання інформаційного запиту за №153-із від 16.02.2016 р. позивач ОСОБА_1 отримав лист №Х-18-із/125/31/4/01-2016 Управління інформаційного забезпечення ГУ НП у м. Києві від 2202.2016 р. відповідно до змісту якого, в листі №11-73/125/3114/01-2016 від 09.02.2016 р. на інформаційний за №101-ІЗ від 03.02.2016 р. було повідомлено позивача, що інформація становить внутрішню кореспонденцію. Вважає відмову Управління інформаційного забезпечення ГУ НП у м. Києві в доступі до інформації, що стосується особисто нього безпідставною. Зауважив, що інформація, яка стосується особисто нього, включає перш за все його особисті персональні дані, які були отриманні та занесенні до ІІПС «Армор» 23.03.2004 р., уповноваженою особою в спецприйомнику ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7 та відомості про підстави перебування останнього в спецприйомнику ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7 за період з 22.03.2004 р. по 05.04.2004 р. з якими позивач бажає бути ознайомлений.

Вважаючи відмову у наданні інформації необґрунтованою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За загальним правилом публічна інформація є відкритою (частина друга статті 1 зазначеного Закону). Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (частина перша статті 6 Закону).

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Як вбачається з позовних вимог, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною відмову Управління інформаційного забезпечення ГУ НП у м. Києві в доступі до інформації про позивача, яка зберігається в інформаційних підсистемах ІІПС в частині персональних даних позивача, отриманих 23.03.2004 р. уповноваженою особою в спецприйомнику ГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7; зобов'язати Управління інформаційного забезпечення ГУ НП у м. Києві надати позивачеві повну інформацію про позивача, яка зберігається в інформаційних підсистемах ІІПС в частині персональних даних позивача, отриманих 23.03.2004 р. уповноваженою особою в спецприйомнику ГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7 за період часу з 23 березня 2004 року по 05 квітня 2004 року.

Представник відповідача в своїх письмових запереченнях, посилались на те, що інформаційні запити ОСОБА_1, розгляд яких доручено УІЗ ГУПН в м. Києві розглядалися у визначені законом строки та в повному обсязі. Неодноразово надавалися відповіді щодо неможливості надати інформацію про адміністративний арешт у 2004 році, у зв'язку з відсутністю вказаних відомостей в ІІПС. Разом з тим позивачу було надіслано всю наявну інформацію відносно нього, яка міститься в банку даних ІІПС. Просили закрити провадження в адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 або відмовити в повному обсязі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 суду повідомила, що працівниками міліції за місцем проживання був затриманий ОСОБА_1, а Деснянським районним судом був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що позивач був затриманий працівниками міліції, але про обставини затримання не пам'ятають.

Частиною 3 ст. 32 Конституції України кожному гарантовано право знайомитися в органах державної влад, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

При вирішенні адміністративного спору суд враховує, що порядок створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації та персональних даних регламентується Законом України "Про інформацію", Законом України "Про доступ до публічної інформації", Законом України "Про захист персональних даних".

Як встановлено судом, з поданих позивачем звернень до Головного управління Національної поліції у м. Києві та Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві вбачається, що запитувана позивачем інформація стосується обставин застосування щодо останнього у 2004 році адміністративного арешту, перебування у спецприйомнику ГУ МВС України в м. Києві та надання доступу до інформації та документів, які стосуються позивача і пов'язаними з цими подіями, а також надання інформації, що стосується розгляду поданих у зв'язку з цим звернень.

ОСОБА_4 інформація в сукупності з іншими даними становить персональні дані позивача ОСОБА_1 Питання їх обробки, в тому числі їх поширення та надання доступу до них, регулюється Законом України «Про захист персональних даних».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 9 Закону України "Про інформацію передбачено", що основними видами інформаційної діяльності є створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорона та захист інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Статтею 20 Закону України "Про інформацію" визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Частинами 1 та 2 статті 21 Закону України "Про інформацію" передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згода суб'єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Суб'єктом персональних даних є фізична особа, персональні дані якої обробляються.

Відповідно до оприлюдненого рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини шостої статті 16 Закону України «Про захист персональних даних» суб'єкт персональних даних має право на одержання будь-яких відомостей про себе у будь-якого суб'єкта відносин, пов'язаних з персональними даними, за умови надання інформації про прізвище, ім'я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит. Згідно із пунктом 4 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб'єкт персональних даних має право, крім випадків, передбачених законом, отримати відповідь про те, чи обробляються його персональні дані, а також зміст таких персональних даних не пізніш, як за тридцять календарних днів з дня надходження запиту.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про захист персональних даних» відстрочення доступу суб'єкта персональних даних до своїх персональних даних не допускається.

Зауважую, що Закон України «Про захист персональних даних» спрямований не тільки на захист персональних даний, а й передбачає обов'язок відповідної посадової особи надати будь-які відомості суб'єкту персональних даних щодо нього, пов'язаних з персональними даними та забороняє відстрочення доступу суб'єкта персональних даних до своїх персональних даних.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про національну поліцію» поліція забезпечує доступ до публічної інформації, володільцем якої вона є, у порядку та відповідно до вимог, визначених законом.

Відповідно до п.7.4 Наказу МВС України №436 «Про затвердження Положення про Інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України» від 12.10.2009 р. МВС забезпечує реалізацію права кожної особи знайомитися з інформацією про себе, яка зберігається в інформаційних підсистемах ІІПС, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.7.5. Інформація з інформаційних підсистем ІІПС надається у формі витягів безкоштовно на письмову вимогу суду, органів прокуратури, дізнання і слідства, інших органів державної влади (посадових осіб) у зв'язку зі здійсненням ними повноважень, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про захист персональних даних» якщо запит зроблено суб'єктом персональних даних щодо даних про себе, обов'язок доведення в суді законності відмови у доступі покладається на володільця персональних даних, до якого подано запит.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин, зважаючи на наведене в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-162, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві, 3-тя особа - Начальник Управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління інформаційного забезпечення ГУ НП у м. Києві в доступі до інформації про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зберігається в інформаційних підсистемах ІІПС в частині персональних даних ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отриманих 23 березня 2004 року уповноваженою особою в спецприйомнику ГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7 за період часу з 23 березня 2004 року по 05 квітня 2004 року.

Зобов'язати Управління інформаційного забезпечення ГУ НП у м. Києві надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 повну інформацію про нього, яка зберігається в інформаційних підсистемах ІІПС в частині персональних даних ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отриманих 23 березня 2004 року уповноваженою особою в спецприйомнику ГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7 за період часу з 23 березня 2004 року по 05 квітня 2004 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: