Справа № 352/1068/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11208/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 09 червня 2017 року № 0696/40800/17 про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 3400,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що автомобіль марки «Volkswagen Golf» у період з 25 квітня 2017 року до 30 квітня 2017 року перебував на ремонті в СПД ОСОБА_3 та не міг самостійно пересуватись до усунення несправності. Саме по причині несправності автомобіля, а не з вини позивача автомобіль вчасно не покинув митну зону України. Тому, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України. Крім того, наявні підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення. Також, оскаржувана постанова винесена щодо ОСОБА_4, а не ОСОБА_1, що вважає самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що перебування автомобіля на ремонті згідно наданих позивачем письмових доказів, які не містять жодного посилання на те, що автомобіль потребував ремонту у результаті аварії або дії обставин непереборної сили, не може розцінюватись як аварія, яка відповідно до вимог ст. 460 МК України разом з дією обставин непереборної сили або протиправними діями третіх осіб при підтвердженні відповідними документами не тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 470 МК України.

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що законодавець при визначенні вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не ставить її в залежність від того, в результаті чого автомобіль потребував ремонту аварії чи простої технічної несправності. При розгляді спору судом першої інстанції не перевірено малозначність вчиненого адміністративного правопорушення та не дано оцінки тому, чому відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу, а не обмежився усним попередженням. Також, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при розгляді справи в суді було порушене право скористатися правовою допомогою.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил від 09 червня 2017 року № 0696/40800/17 позивач визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн(а.с.9-13).

Згідно вказаної постанови 30 квітня 2017 року о 19.32 год. позивач доставив автомобіль марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номерний знак RP69367 країна реєстрації - ОСОБА_5, VIN код-WVWZZZ1JZ1B115750, який ввіз на митну територію України 18 квітня 2017 року, до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Россошани-Брічень» митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС з перевищенням встановленого ст. 95 МК України строку доставки автомобіля, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення, тобто пункту пропуску вивезення за межі митної території України, більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з частиною третьою статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами частини другої статті 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 МК України. Разом з тим нормами частини першої статті 192 МК України визначено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Судом першої інстанції встановлено, що оскільки позивачем порушено установлені статтею 95 МК України строки вивезення автомобіля марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номерний знак RP69367 країна реєстрації - ОСОБА_5, VIN код-WVWZZZ1JZ1B, відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

В апеляційний скарзі апелянт зазначає, що у контролюючого органу були відсутні підстави для винесення постанови про порушення митних правил, оскільки вказаний автомобіль з 25 квітня 2017 року по 30 квітня 2017 року перебував на ремонті в СПД ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ПП ОСОБА_3 від 30 квітня 2017 року та актом виконаних робіт № 1544(а.с.19-20).

Однак, колегія суддів враховуючи вищенаведені норми права вважає, що поломка передніх привідних валів вказаного транспортного засобу не є обставиною непереборної сили у розумінні статті 192 МК України.

Беручи до уваги викладені положення норм чинного законодавства України, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування положень частини другої статті 95 МК України, а тому постанова Львівської митниці Державної фіскальної служби від 09 червня 2017 року є правомірною.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на десять діб, що свідчить про склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України.

На підставі аналізу законодавчих положень та обставин справи, зважаючи на те, що позивач до закінчення строку транзитного перевезення не звертався до митних органів для продовження такого строку, письмово не інформував про факт аварії або дію обставин непереборної сили, не надав достовірної інформації про місце знаходження транспортного засобу, порушень Митницею при розгляді справи про порушення митних правил та винесенні постанови в справі про порушення митних правил судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що постанова в справі про порушення митних правил від 09 червня 2017 року № 0696/40800/17 відповідачем винесена правомірно, в межах законодавчо наданих повноважень.

Щодо твердження апелянта про те, що при притягненні його до адміністративної відповідальності не враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Колегія суддів вважає, що суд не наділений повноваженнями звільнення від покарання і винесення усного зауваження. Вказані процесуальні дії відносяться до прерогативи органу, який розглянув справу (в даному випадку митного органу). Судом повинно було б досліджуватися лише питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення. Сама диспозиція частини третьої статті 470 МК України не передбачає в даній справі застосування "малозначність".

Щодо доводів позивача про неправильне зазначення його прізвища у оскаржуваній постанові, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що дійсно у постанові в справі про порушення митних правил від 09 червня 2017 року № 0696/40800/17 вказано прізвище позивача «Манюк» замість «Монюк». Проте, колегія суддів зазначає, що помилка, допущена відповідачем в написанні прізвища не впливає на правомірність прийнятого рішення. Зі змісту позову слідує, що ОСОБА_1Д не заперечує, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем саме стосовно нього. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у протоколі про порушення митних правил № 0696/40800/17 від 30 квітня 2017 року, яким зафіксовано обставини вчинення позивачем правопорушення, прізвище останнього зазначено вірно, а саме «Монюк».

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апелянта в цій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2017 року у справі № 352/1068/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8

Повний текст судового рішення виготовлено 14 грудня 2017 року.