Справа № 2270/6393/11
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/6393/11
Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.,

суддів: Сторчака В. Ю., Смілянця Е. С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі шостого відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи м. Красилова Хмельницької області про визнання протиправною вимоги,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2011 року ОСОБА_2 (Позивач) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до управління Державтоінспекції УМВС України в Хмельницькій області в особі шостого відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи м. Красилова Хмельницької області (Відповідач) про визнання протиправною вимоги щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при реєстрації автомобіля.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що Позивач згідно з договором купівлі-продажу від 27.04.2011р. та довідки-рахунка №501445 від 29.04.2011р. придбав у ТОВ ОСОБА_3 Центр, м.Тернопіль, автомобіль Хюндай Елантра за 133 000 грн. З метою реєстрації та отримання державних номерних знаків Позивач звернувся до Відповідача. У реєстрації автомобіля йому було відмовлено по причині несплати збору до Пенсійного Фонду України, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998року №1740 Про порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та Указом Президента України від 31 серпня 1998р. №957 Про невідкладні заходи щодо погашення заборгованості з виплати пенсій.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосовувати закон, який регулює ці правовідносини. Пунктом 7 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено виключний перелік осіб - платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, та передбачено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів.

Відповідно до пункту 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством). З огляду на викладене, обов'язок зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при відчуженні легкових автомобілів покладається на продавця автомобіля.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Пунктом 7 статті 1 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування визначено виключний перелік осіб платників збору на обовязкове державне пенсійне страхування, та передбачено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Тобто, відповідно до цього Закону обовязок зі сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування покладається на осіб лише у випадку відчуження, а не при купівлі автомобілів.

Відповідно до пункту 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року, платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до спірних правовідносин слід застососувати положення Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а не постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій", оскільки закон має вищу юридичну силу.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи і чинному законодавству, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

секретар