Справа № 808/1451/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2017 рокусправа № 808/1451/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 808/1451/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково- виробниче обєднання «Укрпромекологія»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрпромекологія» (далі по тексту Позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту Відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.01.2017 по податку на додану вартість у розмірі 4821595,00 грн. та штрафних санкцій у сумі 2410797,50 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року відкрито провадження у справі № 808/1451/17.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зокрема, зазначив, що висновки податкового органу щодо відсутності реальності господарських операцій з контрагентом є безпідставними та необгрунтованими. Зазначено, що всі належним чином оформлені первинні документи були надані Відповідачу до перевірки, при цьому продукція, придбана у ТОВ «АКТА ТРЕЙД» (вапняк, нікель вмісткий концентрат (Ni 30%), розсів МнС, коксове подрібнення, титанова губка, виштамповка стальна та інше) є сировиною для виготовлення феросплавної продукції, яка опрацьована та перероблена на виробничому майданчику позивача, та реалізована на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», правонаступником якого є ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та ПАТ «Алчевський металургійний комбінат».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 808/1451/17 адміністративний позов позивача задоволено (суддя Нестеренко Л.О.).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.01.2017 по податку на додану вартість у розмірі 4821595,00 грн. та штрафних санкцій у сумі 2410797,50 грн., прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрпромекологія».

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що досліджені судом первинні документи, регістри бухгалтерського обліку та фінансової звітності, інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів підтверджують здійснення господарських операцій ТОВ «НВО «Укрпромекологія» з ТОВ «АКТА ТРЕЙД», отримані від контрагента товари було використано Позивачем у подальшій своїй господарській діяльності. При цьому Відповідачем доказів відсутності змін в активах ТОВ «НВО «Укрпромекологія» за його операціями з ТОВ «АКТА ТРЕЙД» не надано, як і не надано доказів визнання недійсним відповідного договору чи притягнення службових осіб ТОВ «НВО «Укрпромекологія» до кримінальної (або адміністративної) відповідальності за здійснення операцій з ТОВ «АКТА ТРЕЙД».

Відповідач Головне управління ДФС у Запорізькій області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 808/1451/17 в повному обсязі та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог Відповідач, зокрема, зазначив, що суд першої інстанції не врахував того, що Позивачем не було надано документів, які б свідчили про наявність у контрагента ТОВ «АКТА ТРЕЙД» складів за адресами, вказаними у товарно-транспортних накладних, а відомостей стосовно взаємовідносин вказаного контрагента з особами, які є власниками складів за відповідними адресами, до суду надано не було. Крім того, надані Позивачем ТТН у графі «Вантажно-розвантажувальні відомості» не містять відомостей про навантаження та розвантаження товару, що не дає змоги встановити повний зміст господарської операції.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрпромекологія», подало заперечення на апеляційну скаргу, в якій просили залишити останню без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану. Зауважували, що дані акту перевірки їх підприємства ґрунтується виключно на акті перевірки ТОВ «Акта Трейд», в той же час, вказаний контрагент оскаржило висновки перевірки та відповідне податкове повідомлення-рішення в судовому порядку, а тому до остаточної перевірки в судовому порядку висновків перевірки, відсутні правові підстав для заниження податкового кредиту Позивачу. Зазначили, що контрагентом Позивача було надано документи, що підтверджують провадження господарської діяльності на сьогоднішній день, фактичне місцезнаходження, наявність статусу платника податку на додану вартість, а також копії договорів оренди та суборенди.

Представник Відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 808/1451/17 та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник Позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити останню без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

У судовому засіданні, заслухавши представників Позивача та Відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, у період з 29.12.2016 по 05.01.2017 ГУ ДФС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «НВО «Укрпромекологія» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «АКТА ТРЕЙД» за період 01.06.2015 по 30.04.2016, за результатами якої було складено акт № 003/08-01-14-01/31329313 від 10.01.2017 (т.1, а.с.16-32).

Перевіркою встановлено порушення вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме ТОВ «НВО «Укрпромекологія» занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на загальну суму 4821595 грн. в т.ч.: листопад 2015 року - 768746 грн.; грудень 2015 року - 730488 грн.; січень 2016 року - 814515 грн.; лютий 2016 року - 977290 грн.; березень 2016 року - 996822 грн.; квітень 2016 року - 533734 грн. (т.1, а.с.31-зворот).

Результатом розгляду ГУ ДФС у Запорізькій області Акту перевірки №003/08-01-14-01/31329313 від 10.01.2017 стало прийняття щодо ТОВ «НВО «Укрпромекологія» податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.01.2017, яким збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість на суму 7232392,50 грн., з яких: 4821595,00 грн. за податковими зобовязаннями та 2410797,50 грн. штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.15).

Визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку рішенню субєкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Так, ТОВ «НВО «Укрпромекологія» (покупець) та ТОВ «АКТА ТРЕЙД» (постачальник) укладено договір поставки № 0211-15 від 02.11.2015, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця сировину та матеріали, іменовані надалі Товар, а Покупець зобов'язується прийняти Товар й оплатити його вартість Постачальникові в строки й на умовах, передбачених даним Договором (т.1, а.с.46-57).

Згідно п.2.1. Договору поставки №0211-15 від 02.11.2015 доставка товару провадиться покупцем.

У п.2.3-п.2.4 Договору поставки №0211-15 від 02.11.2015 зазначено, що датою поставки вважається дата передачі Товару Покупцеві за видатковою накладною; право власності на Товар переходить до Покупця з дати поставки Товару.

Виконання умов цього договору, а саме постачання вапняку, нікелю умісткого концентрату, розсіву МнС, коксового подрібнення, титанової губки, виштамповки стальної, підтверджується наданими Позивачем: видатковими накладними (т.1, а.с.81-174) оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за листопад 2015р. - квітень 2016р. (т.3, а.с.88), сертифікатами якості поставленої продукції (т.1 а.с.58-80.

На підтвердження факту переміщення товару Позивачем надано Товарно-транспортні накладні (Форма №1-ТН) на перевезення товару, який за номенклатурою та кількістю відповідає видатковим накладним, виписаним ТОВ «АКТА ТРЕЙД» (т.1, а.с.175-250; т.2, а.с.1-61).

Придбаний товар було опрацьовано ТОВ «НВО «Укрпромекологія» в межах господарської діяльності та перероблена на виробничому майданчику Позивача, а одержана готова продукція реалізована ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», правонаступниками якого є Пат «Дніпровський металургійний комбінат» та ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», на підтвердження чого додано до матеріалів справи видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.

З урахуванням досліджених судом первинних документів та обставин (безпосереднє використання придбаних товарів в господарській діяльності Позивача), які у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності ТОВ «НВО «Укрпромекологія».

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що контрагентом Позивача ТОВ «Акта Трейд» було надано договори оренди та суборенди на підтвердження факту використання складських приміщень за адресами: Дніпропетровська області, м. Новомосковськ, вул. Павлоградська, 34, та м. Дніпропетровськ, вул.. Ялинкова, 114 А.

Вказані документи підтверджують факт того, що ТОВ «Акта Трейд» виступало як посередник у операції придбання продукції, тобто Позивач, як покупець отримував продукцію на пряму на складах постачальників, як мали взаємовідносини з ТОВ «Акта Трейд», та здійснювали відвантаження не на ТОВ «Акта Трейд», а на кінцевого покупця.

З приводу товарно-транспортної накладної № 30 від 31.12.2015 року з пунктом навантаження з м. Запоріжжя, вул.. ново кузнецька, 4, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що контрагент Позивача в даному випаду виступав посередником у придбанні Позивачем коксового подріблення та електродної маси у ПП «НПКО «Тата», що також підтверджується рахунком на оплату № 4518 від 10.12.2015 року, видатковою накладною № 5924 від 10.12.2015 року, актом приймання-передачі на зберігання № 1 від 10.12.2015 р.

Щодо товарно-транспортних накладних № 48.1 від 11.03.2016 року, № 48.2 від 11.03.2016 року, № 45.1 від 10.03.2016 року, № 45.2 від 10.03.2016 року з пунктом навантаження м. Запоріжжя, вул.. Доківська, 2, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку ТОВ «Акта Трейд» також виступило посередником у придбанні Позивачем розсіву МнС у ПП «Протекс-Постач» , при цьому контрагент Позивача мав за вказаною адресою орендований склад, що підтверджено договором поставки № 0303 від 03.03.2016 року, видатковими накладними № 96 від 10.03.2016 року, № 97 від 11.03.2016 року, № 99 від 14.03.2016 року, товарно-транспортними накладними № 96.1 від 10.03.2016 року, № 96.2 від 10.03.2016 року, № 97.1 від 11.03.2016 року, № 97.2 від 11.03.2016 року, № 9.1 від 14.03.2016 року, № 99.2 від 14.03.2016 року.

З приводу зазначення у товарно-транспортних накладних вул. Ялинкова, якої відповідно до відповіді голови Самарської районної адміністрації від 09.03.2017 року № 2-20/353/1 у м. Дніпрі не існує, колегія суддів зазначає, що згідно відомостей вищевказаної відповіді зазначено, що у м. Дніпрі є у наявності вул. Ялинова, а тому з урахуванням пояснень позивача в даному випадку має місце технічна помилка при здійсненні перекладу назви вулиці з російської мови.

Більш того, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 р., визначено такий документ як товарно-транспортна накладна та подорожній лист. Між тим, вказані Правила не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Колегія суддів зауважує, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортних накладних. Факт відсутності у підприємства товарно-транспортних накладних на поставлений товар або наявність в таких накладних певних недоліків при наявності інших документів, які підтверджують факт його передачі покупцю, не є безумовною підставою, яка позбавляє підприємство права віднести витрати з придбання цього товару до складу валових витрат та до податкового кредиту.

Зазначеної позиції дотримуються у своїй практиці адміністративні суди вищих інстанцій, зокрема такий висновок наведено в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2013 року (справа № К/800/9087/13), від 19 лютого 2013 року (справа № К/9991/64514/11), від 01.08.2013 року (справа № К/9991/23289/12).

Виходячи зі змісту перелічених вище документів в їх сукупності, якими Позивач підтверджує виконання договору з контрагентами, вбачається, що вони містять усі обов'язкові реквізити, що передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з надання послуг, фактичний рух активів та зміни у майновому стані Позивача.

При цьому наявність окремих недоліків у складенні первинних документів у разі, якщо вони не перешкоджають ідентифікації учасників операції та встановленню її змісту, не може бути підставою для висновку про недійсність таких документів.

Наявність у контролюючого органу претензій до заповнення первинних документів не позбавляє господарську операцію її реального змісту, з урахуванням наявних податкових накладних, документу, що засвідчує оплату за придбані роботи, та інших документів, які у своїй сукупності підтверджують отримання робіт, оприбуткування їх вартості та правомірність віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ.

Укладений між сторонами договір не визнавався недійсним в судовому порядку, а твердження Відповідача про нікчемність цього правочину не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки є необґрунтованими, а посадові особи Відповідача не наділені правом щодо визнання правочинів нікчемними.

Фактично висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських відносин між Позивачем та вказаним контрагентом були, зокрема здійснені на підставі аналізу Відповідачем господарської діяльності контрагента Позивача по ланцюгу постачання з огляду на акт акти перевірки відповідного контрагента.

Разом з тим, такі висновки без встановлення у судовому порядку будь-яких фактів стосовно документального підтвердження та реальності господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків є необґрунтованими.

При цьому чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, перевіряти наявність трудових ресурсів, матеріально-технічної бази, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах. Це саме стосується і перевірки платником податків намірів контрагентів щодо сплати ними державі податків.

Відповідної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України, який в постанові від 28.01.2016 р. (справі № 2-а-2413/12/2070) вказав, що безпідставними є посилання контролюючого органу на відсутність реального настання правових наслідків, обумовлених договорами, з підстав відсутності необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб'єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами, як не має такого значення і наявність чи відсутність суб'єктів за юридичною адресою.

Отже, висновки податкового органу, зроблені з огляду на діяльність контрагента по ланцюгу постачання, з огляду на що господарські операції не мають реального товарного характеру, носять характер припущень, при цьому Відповідачем не зазначено конкретних доказів на підтвердження таких припущень, як це передбачено частиною 2 статті 71 КАС України.

Крім того, Податковий кодекс не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій сформовані, виходячи з ненадання податкової звітності контрагентами позивача за вказаний період, що в силу приписів ст.61 Конституції України, є неприпустимим, тому як юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції під час розгляду даної справи обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 808/1451/17 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 808/1451/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 11 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов