Справа № 242/3516/17
Суддя: Капітонов В. І.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/3516/17
Провадження № 2-а/242/264/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в м. Авдіївка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах , в якому зазначив, що 03 липня 2017 року він звернувся до УПФУ в м. Авдіївка із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення». Рішенням УПФУ в м. Авдіївка позивачу в призначенні пенсії відмовлено. До пільгового стажу позивача не зараховані періоди його роботи в Будівельно-монтажному поїзді № 365 Донецької залізниці з 24 липня 1980 року по 27 квітня 1981 року, та в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця» з 22 серпня 1983 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2004 року, з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, з 01 грудня 2014 року по 29 березня 2016 року, оскільки підприємства не перереєструвалися на підконтрольній українській владі території.

Рішення відповідача позивач вважає неправомірним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу його роботи періоди роботи в Будівельно-монтажному поїзді № 365 Донецької залізниці з 24 липня 1980 року по 27 квітня 1981 року, та в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця» з 22 серпня 1983 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2004 року, з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, з 01 грудня 2014 року по 29 березня 2016 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких 03 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Авдіївці Донецької області із заявою про призначення пенсії відповідно до п. «б» Закону України « Про пенсійне забезпечення». До пільгового стажу позивача за Списком № 2 не зараховані періоди його роботи в Будівельно-монтажному поїзді № 365 Донецької залізниці з 24 липня 1980 року по 27 квітня 1981 року, та в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця» з 22 серпня 1983 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2004 року, з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, з 01 грудня 2014 року по 29 березня 2016 року, оскільки підприємства не перереєструвалися на підконтрольній українській владі території. За таких обставини ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за нормами п. « б» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення». Згідно наданих документів право на пенсію за віком позивач набуде після досягнення 56 років. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

За нормами ч. 6 ст..128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. У разі невідповідальності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 03 липня 2017 року звернувся до УПФУ в м. Авдіївка із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до рішення Управління Пенсійного фонду в м. Авдіївка № 53 від 13 липня 2017 року позивачу в призначенні пенсії відмовлено, через відсутність необхідних 12 років 06 місяців пільгового стажу. До пільгового стажу позивача не зараховані періоди його роботи в Будівельно-монтажному поїзді № 365 Донецької залізниці з 24 липня 1980 року по 27 квітня 1981 року, та в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця» з 22 серпня 1983 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2004 року, з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, з 01 грудня 2014 року по 29 березня 2016 року, оскільки підприємства не перереєструвалися на підконтрольній українській владі території.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Постановою КМУ від 12.06.1993 р. № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Відповідно до копії трудової книжки БТ-І № 5649575, позивач з 24 липня 1980 року по 27 квітня 1981 року працював в Будівельно-монтажному поїзді № 365 Донецької залізниці в якості зварювальника 4 розряду з 22 серпня 1983 року по 29 березня 2016 року в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця» в якості зварювальника четвертого розряду.

На підставі вищезазначеного, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо не зарахування періодів роботи позивача в Будівельно-монтажному поїзді № 365 Донецької залізниці з 24 липня 1980 року по 27 квітня 1981 року, та в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця» з 22 серпня 1983 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2004 року, з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року до його пільгового стажу, оскільки вони підтверджується належно оформленими записами в трудовій книжці.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено забезпечення до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління ДП « Донецька залізниця» зареєстроване на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому суд приходить до переконання про відмову в зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 01 грудня 2014 року по 29 березня 2016 року.

Відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них

не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, не зараховуючи пільгового страхового стажу періоди роботи позивача в Будівельно-монтажному поїзді № 365 Донецької залізниці з 24 липня 1980 року по 27 квітня 1981 року, та в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця» з 22 серпня 1983 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2004 року, з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення та вийшов за межі своїх повноважень. А отже оскаржене рішення є незаконним, та таким, що порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення на пільгових умовах і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд виходячи за межі позовних вимог, дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача оскільки на підставі його заяви було прийнято відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії, яке підлягає скасуванню, та саме це посприяло зверненню з відповідним адміністративним позовом до суду за захистом порушеного права.

Що стосується позовних вимог позивача щодо зобов'язання відповідача нарахувати йому пенсію, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки прийняття рішення щодо нарахування пенсії належить до повноважень Управління Пенсійного Фонду України, тому зазначена вимога не ґрунтується на вимогах Закону.

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку про відмову позивачу щодо зобов'язання відповідача нарахувати йому пенсію.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань УПФУ в м Авдіївка Донецької області.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 55 Конституції України, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області № 53 від 13 липня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 липня 2017 року про призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду в м. Авдіївка при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 03 липня 2017 року № 23 зарахувати до його пільгового стажу періоди його роботи в Будівельно-монтажному поїзді № 365 Донецької залізниці з 24 липня 1980 року по 27 квітня 1981 року, та в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця» з 22 серпня 1983 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2004 року, з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області судові витрати по справі в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. І. Капітонов