Справа № 812/1214/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Секірська А.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року справа №812/1214/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання ОСОБА_2» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року в справі № 812/1214/17 за позовом Головного управління Держаної фіскальної служби у Запорізькій області до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання ОСОБА_2» про стягнення податкового боргу з орендної плати за земельні ділянки в сумі 25733,45 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держаної фіскальної служби у Запорізькій області звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання ОСОБА_2» податковий борг з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності з юридичних осіб у розмірі 25733,45 грн з рахунків платника податків у обслуговуючих банках.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого стягнуто з підприємства зазначені кошти.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на підставі положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання ОСОБА_2» звільнено від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, оскільки здійснює господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 30.01.2017 Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об'єднання ОСОБА_2» (далі відповідач, ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання ОСОБА_2», товариство) подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, відповідно до якої нараховано орендну плату за землі державної або комунальної власності на рік у сумі 53360,00 грн, помісячно з січня по листопада в розмірі 4446,72 грн, у грудні 4446,68 грн.

Через несплату товариством самостійно узгоджених податкових зобовязань Головне управління Держаної фіскальної служби у Запорізькій області звернулось до суду за примусовим стягненням цих коштів.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з вимогами пп. 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою пункту 287.3 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі Закон № 1669-VII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17 травня 2016 року внесено зміни до Закону № 1669-VII, які набрали чинності 08 червня 2016 року.

На підставі цих змін положення Закону № 1669-VII викладені в наступній редакції:

- стаття 6: звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону;

- стаття 7: скасувати орендну плату за користування державним та комунальним майном і концесійний платіж за право на створення (будівництво) та/або управління (експлуатацію) державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, розташованим у населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону;

- частина 4 статті 4: перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Наведені переліки затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014.

Аналіз викладених положень дозволяє дійти висновку, що після 08 червня 2016 року правом на звільнення від сплати за користування земельними ділянками та орендної плати за землю користуються лише ті субєкти господарювання, які здійснюють свою діяльність у межах населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження або розташованих на лінії зіткнення. Місто Сєвєродонецьк Луганської області до переліку таких населених пунктів не належить.

Отже у 2017 році ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання ОСОБА_2» повинно сплачувати орендну плату за земельні ділянки державної або комунальної власності в повному обсязі відповідно до поданої декларації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції спростовує доводи товариства щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на підставі положень Закону № 1669-VII на період проведення антитерористичної операції та погоджує викладений в оскаржуваній постанові висновок щодо необхідності задоволення позовних вимог Головного управління Держаної фіскальної служби у Запорізькій області.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання ОСОБА_2» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року в справі № 812/1214/17 за позовом Головного управління Держаної фіскальної служби у Запорізькій області до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання ОСОБА_2» про стягнення податкового боргу з орендної плати за земельні ділянки в сумі 25733,45 грн залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року в справі № 812/1214/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_2

ОСОБА_3