Справа № 759/12037/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає неправомірною відмову відповідача у перерахунку належної йому пенсії, оскільки допомога на оздоровлення та суми індексації заробітної плати виплачувались на підставі нормативно-правових актів, тому зазначені виплати належать до додаткових видів заробітної плати й приймаються в розрахунок під час нарахування пенсії особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року задоволено вказаний адміністративний позов. Визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в донарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_2 із врахуванням індексації, та інших виплат. Зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 21.04.2017 року донарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 у розмірі 90 відсотків від заробітної плати державного службовця, включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії суми виплаченої соціальної допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, індексації за період з розрахунку за 24 місяці за період з 01.04.2007 року по 31.03.2009 року відповідно до довідки № 09/030-42 від 20.04.2017 року відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3223-XII в редакції, чинній на дату звернення ОСОБА_2 за призначенням пенсії державного службовця.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач з 2009 року перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію згідно Закону України «Про державну службу» № 3223-XII від 16.12.1993 року, яка призначена у розмірі 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок.

21.04.2017 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про донарахування до заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця суми зазначені в графі «Інші виплати», зазначених у довідці про складові заробітної плати за вих. № 09/030-42 від 20.04.2017 року.

Листом за вих. № 795/01/П-698-333 від 25.04.2017 року Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило Позивачу в донарахуванні пенсії з посиланням на те, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» урухування до заробітної плати «Інших виплат» не передбачено.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про державну службу», який був чинним на момент виникнення у позивача права на пенсію та у відповідній редакції, «Про оплату праці», «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 4 статті 37 Закону України «Про оплату праці», на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Частиною 1 статті 1 цього Закону передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до положень частини 2 статті 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані державним службовцем суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, що у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки страхові внески на загальнообов'якове державне пенсійне страхування були нараховані на всі виплати, отримані позивачем за місцем роботи, у тому числі й «інші виплати», що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою вих. № 09/030-42 від 20.04.2017 року, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивача.

Разом з тим, право на врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивач набув ще на момент призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» у відповідній редакції із заробітної плати з відповідними складовими, згідно з довідкою вих. № 09/030-42 від 20.04.2017 року.

При цьому колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції доводів відповідача про те, що матеріальна допомога не є складовою частиною заробітної плати і сам факт сплати з неї внесків не є підставою для її включення до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні його пенсії, з огляду на вищевикладене.

Також доводи відповідача про те, що тепер діє новий Закон України «Про державну службу» та нова редакція постанови Кабінету Міністрів України № 865, якими не передбачено можливості перерахунку пенсії державного службовця, як про те просить позивач, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, позивач набув право на розрахунок її пенсії з урахуванням всіх сум заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тобто й «інших виплат», за ст. 37 Закону України «Про державну службу» на момент призначення йому пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність спірних дій, а тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що даний адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню.

Отже, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, а тому вона є такою, що не підлягає задоволенню.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 14.12.2017 року.