Справа № 686/23100/17
Суддя: Козак О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №3 Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП №3 Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову вказав що 11.11.2017 року інспектором СРПП №3 Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №107519, якою на нього було накладено штраф у розмірі 170 грн.

Згідно вказаної постанови він, перебуваючи по вул.Мукачівська в м.Берегово керував транспортним засобом, в якого не освітлювався задній номерний знак, чим порушив вимоги п.30.2 ОСОБА_3 дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.122 КУпАП.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону з процесуальних та матеріальних підстав. Так, з процесуальних підстав: постанова винесена безпосередньо на місці нібито вчиненого правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, що є безумовним порушенням його процесуальних прав передбачених КУпАП; постанова не містить повного найменування органу чи посадової особи, який наклав адміністративне стягнення, що не дає можливість визначити чи правомочна вказана особа накладати адміністративне стягнення; данні про особу, що притягується до адміністративної відповідальності; посада, звання та данні поліцейського записані не друкованими літерами. А також, на постанові відсутній відтиск печатки відповідного органу поліції, тобто вона не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

На обґрунтування матеріальних підстав для скасування постанови позивач вказав, що він є найманим працівником (водієм) та займається доставкою товару по різним містам України. Кожна машина, яка належить ПП ОСОБА_4 не виїздить за територію підприємства без перевірки її технічного стану. Коли він збирався в рейс, його автомобіль ОСОБА_5 д/н ВА 01896 ВЕ було оглянуто майстрами гаражу відповідно до п.31.4 ПДР України і згідно висновків майстрів автомобіль знаходився у справному стані, всі освітлювальні прилади були працюючими, тому йому надали дозвіл на виїзд. В подальшому, коли він їхав в темну пору доби на автомобілі ОСОБА_5 д/н ВА 01896 ВЕ всі світлові прилади працювали. Виїжджаючи з м.Берегово по вул.Мукачівській, автомобіль під його управлінням був зупинений працівниками поліції в порушення ст.35 Закону України «Про Національну поліцію України». Однак, при його зупинці поліцейським не було названо жодного пункту з даної статті, а лише названа причина зупинки як така, що він зменшив нібито швидкість керованого автомобіля, коли побачив спереду по напрямку свого руху поліцейське авто. Тоді в подальшому, коли інспектор витребував в нього документи на перевірку та при огляді виявив, що номерний знак нібито не підсвічується, хоча якщо б перегоріла лампа підсвітки номерного знаку, то він всеодно є видимим внаслідок світла габаритних вогнів та будь-які спеціальні засоби для фіксування цього застосовано не було і свідки вказаного «правопорушення» відсутні. Своїми діями він ОСОБА_3 дорожнього руху не порушував, в його діях не було умислу чи необережності, тому його дії не підпадають під визначення адміністративного правопорушення відповідно до ст.9 КУпАП, а отже інспектор не мав права накладати на нього адміністративне стягнення.

Розгляд справи без надання можливості звернення за правовою допомогою, подання доказів по справі, грубо порушило його права, а тому враховуючи вищенаведене позивач просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №107519 від 11.11.2017 р., а справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.11.2017 року інспектором СРПП №3 Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №107519 від 11.11.2017р. відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП, мотивовану тим, що він, 11.11.2017 року о 22 годині 30 хвилин, керував транспортним засобом ОСОБА_5 д/н НОМЕР_1, в м.Берегово по вул.Мукачівській, на якому не освітлюється задній номерний знак, чим порушив п.30.2 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 ч.6 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн..

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Позивач, як на підставу своїх вимог посилається на те, що розгляд справи на місці вчинення правопорушення призводить до порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Однак, слід зазначити наступне, згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Зі змісту постанови серія БР № 107519 від 11.11.2017 року вбачається, що копія постанови була отримана позивачем.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 р. III Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача, як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення ОСОБА_3 дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Вказаним також спростовуються доводи позивача щодо порушення його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення через неможливість скористатись правовою допомогою, а також порядку розгляду адміністративної справи.

Тобто, вчинене позивачем порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження на які вказав Конституційний Суд України в рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/15, а тому відповідач діяв в межах наданих повноважень приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор СРПП №3 Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений нормами КУпАП.

Щодо суті самого порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, суд виходить з такого.

Згідно ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, згідно з п.30.2 ПДР України - на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Позивач в своїй заяві вказав, що при виїзді його транспортний засіб був оглянутий майстром, згідно висновку якого транспортний засіб знаходився у справному стані, всі освітлювальні прилади були працюючими. Також, в темну пору доби в його автомобілі всі світлові прилади працювали, номерний знак був достатньо освітленим і будь-яких ОСОБА_3 дорожнього руху він не порушував. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду фотознімок автомобіля.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення ,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач 11.11.2017 року о 22 годині 30 хвилин керував транспортним засобом ОСОБА_5 д/н НОМЕР_1 в м.Берегово по вул.Мукачівській, на якому не освітлюється задній номерний знак, чим порушив п.30.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 ч.6 КУпАП.

При цьому твердження позивача, що постанова не містить повного найменування органу чи посадової особи, який наклав адміністративне стягнення, на постанові відсутній відтиск печатки відповідного органу поліції та данні про особу, що притягується до адміністративної відповідальності та посада, звання та данні поліцейського записані в постанові не друкованими літерами, суд не приймає до уваги, як підставу для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що постанова винесена особою не правомочною накладати адміністративне стягнення і відсутність печатки та внесення даних у постанову не друкованими літерами, якимось чином порушило права позивача чи вплинуло на розгляд справи.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а постанову про притягнення до адміністративної відповідальності слід скасувати, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП не доведена.

Позовні вимоги позивача в частині закриття провадження, також підлягають задоволенню і слід закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставіп.1.ч.1ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст.1,9,121 ч.6, 222, 247 ч.1 п.1, 251,258, 268, 283, 285 КУпАП, ст.ст.10,11,71 КАС України, ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №107519 від 11.11.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.121 ч.6 КУпАП у виді штрафу в сумі 170 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: