Справа № 810/3642/17
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року №810/3642/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Чінгіз огли до Управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 Чінгіз огли (далі позивач) з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (далі відповідач, УДМС України в Київській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 05.09.2017 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_1 Чінгіз огли, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі оскаржуване рішення).

Обґрунтовуючи вказані позовні вимоги, позивач вказав, що з 14.12.2010 він проживає на території України та 24.02.2015 уклав шлюб із громадянкою України ОСОБА_3 17.03.2015 позивачу видано посвідку на тимчасове проживання в Україні, строк дії якої відповідачем був продовжений до 12.03.2018. Однак, 05.09.2017 УДМС України в Київській області прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, на підставі підпункту 1 пункту 19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання - отримання інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей. Позивач заперечує існування у відповідача таких підстав для скасування посвідки, оскільки вважає, що єдиним належним доказом того, що позивач надав до підрозділу УДМС України в Київській області завідомо неправдиві відомості щодо перетину державного кордону України є вирок суду, яким встановлена вина позивача у підробці документів.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування доводів зазначив, що Департаментом захисту національної державності Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Служби Безпеки України була отримана інформація про невідповідність проставлених штампів в національному паспорті позивача про перетин державного кордону, дані невідповідності підтверджуються листом Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 17.08.2017 №0.64-26315/0/15-17. У звязку з чим, Департаментом захисту національної державності Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Служби Безпеки України було направлено вмотивоване подання про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні позивачу.

Відповідач посилається на підпункт 1 пункту 19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, відповідно до якого посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі отримання від органу Національної поліції, іншого органу виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

Відтак, відповідач вважає, що ним було правомірно прийнято оскаржуване рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 вирішено розгляд даної адміністративної справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 Чінгіз огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5.

24 лютого 2015 року між позивачем та громадянкою України ОСОБА_3 укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис №21 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ОК №174330 (том 1, а.с. 16).

17 березня 2015 року УДМС України в Київській області видано посвідку позивачу на тимчасове проживання серії ТР №108221 (том 1, а.с. 15).

Також, суд встановив, що відповідач 14.03.2016 продовжив позивачу посвідку на тимчасове проживання в Україні до 13.03.2017, та 13.03.2017 продовжив до 12.03.2018.

05 вересня 2017 року до відповідача надійшло подання Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі із тероризмом Департаменту захисту національної державності СБ України від 05.09.2017 №5/2/1-17178 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_1 Чінгіз огли, ІНФОРМАЦІЯ_2, в звязку з тим, що під час оформлення посвідки на тимчасове проживання в України позивач надав до підрозділу УДМС України в Київській області завідомо неправдиві відомості щодо перетину державного кордону України (в паспорті проставлені штампи ДПС України про перетин державного кордону України). Зазначена інформація підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 17.08.2017 №0.64-26315/0/15-17 на запит контррозвідувальних заходів по боротьбі із тероризмом Управління Департаменту захисту національної державності СБ України від 25.07.2017 №5/2/1-14419 (том 1, а.с. 51-52).

На підставі підпункту 1 пункту 19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 №251, УДМС України в Київській області 05.09.2017 прийняло рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_1 Чінгіз огли, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1, а.с. 28).

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, суд виходить з наступного.

Правовий статус, основні права, свободи та обов'язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні і порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України регулюється Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773- VI (далі - Закон №3773-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону №3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до частини тринадцятої статті 4 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій-чотирнадцятій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання (ч. 3 ст. 5 Закону №3773-VI).

Згідно з частиною тринадцятою статті 5 Закону №3773-VI, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Частиною шістнадцятою статті 5 Закону №3773-VI передбачено, що технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок їх оформлення, виготовлення та видачі встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачений Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 №251 (далі - Порядок №251, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 Порядку №251, заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС.

Підпунктом 1 пункту 19 Порядку №251 (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі, зокрема, отримання від органу Національної поліції, іншого органу виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

Рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання приймається начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником протягом п'яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для скасування посвідки.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що посвідка на тимчасове проживання може бути скасована уповноваженою на те посадовою особою за наявності підстав, визначених Порядком №251, зокрема, отримання від органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

Таким чином, дана норма чітко визначає, що посвідка на тимчасове проживання може бути скасована у разі подання іноземцем неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

Судом встановив, що позивач, на підставі заяви іноземця та особи без громадянства для отримання посвідки на тимчасове проживання від 14.03.2015 №2, клопотання приймаючої сторони дружини громадянки України ОСОБА_3 та доданих до неї документів (том 1, а.с. 39-48), отримав посвідку на тимчасове проживання серії ТР №108221 видану 17.03.2015.

У вказаній заяві позивач зазначив дату вїзду на територію України 02.03.2015. Для підтвердження вказаного позивач надав копію сторінки паспорту, де містяться відмітки ДПС України від 28.02.2015 про виїзд з території України через пункт пропуску Козача-Лопать та від 02.03.2015 про вїзд на територію України через пункт пропуску Харків-Пасажирський.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі вїзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Угодою між Кабінетом Міністрів України і Урядом ОСОБА_4 ОСОБА_5 про безвізові поїздки громадян від 14.02.2002, яку затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2002 №1565, передбачено, що громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в'їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

Відтак, відомості про перетин державного кордону позивачем є важливим елементом заяви іноземця та особи без громадянства для отримання посвідки на тимчасове проживання від 14.03.2015 №2, оскільки підтверджують законність перебування позивача на території України.

Разом з тим, відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 17.08.2017 №0.64-26315/0/15-17, у базі даних "Відомості про осіб, які перетнули кордон України" відсутня інформація про перетин кордону України громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_1 Чінгіз огли 28.02.2015 та 02.03.2015.

Тобто, позивач, під час оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні надав до підрозділу УДМС України в Київській області завідомо неправдиві відомості щодо перетину державного кордону України 02.03.2015.

Щодо посилання позивача на відсутність вироку суду, яким було визнано ОСОБА_1 Чінгіз огли винним у підробці документів, суд зазначає, що надана Держприкордонслужбою України інформація, листом від 17.08.2017 №0.64-26315/0/15-17, містить всі необхідні дані щодо часу (дата, година, хвилина, секунда) проведення процедури прикордонного контролю та є достатнім доказом на підтвердження невідповідності проставлених штампів у паспортному документі позивача щодо перетину ним кордону 28.02.2015 та 02.03.2015.

Суд також звертає увагу на те, що в заяві іноземця та особи без громадянства для отримання посвідки на тимчасове проживання від 14.03.2015 №2 позивачем також було проставлено власний підпис під наступним текстом: "Я усвідомлюю, що неправдиві відомості, подані мною в цій заяві, можуть бути причиною відмови у видачі (скасування раніше виданої) посвідки на тимчасове проживання. Я підтверджує, що прочитав(ла) і зрозумів (ла) все вищевикладене", що вказує про обізнаність позивача щодо правових наслідків у разі подання ним завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку, Управлінням Державної міграційної служби України в Київській області, як суб'єктом владних повноважень, довело правомірність своїх дій та надало обґрунтовані доводи прийняття оскаржуваного рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.