Справа № 2-а-5492/10/2270
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-5492/10/2270

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

06 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Трасковської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області (Летичівське відділення) на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2010 року № /0,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2010 року позивач - ОСОБА_4 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2010 року № /0.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.09.2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що 27.04.2007 року між позивачем та ТОВ "Альянс Ойл Україна" укладено генеральний договір постачання нафтопродуктів №870/407/НП/1/12.

Згідно вказаного договору позивач - Покупець, ТОВ "Альянс Ойл Україна" - Постачальник. Предметом договору є зобов'язання Постачальника передати у власність Покупця ТМЦ (нафтопродукти), а Покупця прийняти та оплатити ТМЦ по цінах та в кількості зазначених у додаткових угодах до даного договору. Оплата за поставлену продукцію здійснювалася з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Постачальника. Постачання продукції згідно Договору проводилося транспортом Постачальника, а саме згідно транспортних накладних постачання здійснювалося автопідприємством Постачальника Покупцю, а також і власним транспортом Покупця.

В подальшому, результатами виїзної планової документальної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008 по 31.03.2010 року Старокостянтинівською об'єднаною державною податковою інспекцією Хмельницької області складений акт № 661/17-НВ415074, відповідно до якого, серед іншого, встановлено порушення підпункту "а" підпункту 4.1.4 пункту 4 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ та підпункту 7.3.1 пункту 7.3 підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР, в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 12421,5 грн., у тому числі: за основним платежем 7916 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4505,5 грн.

До таких висновків відповідач прийшов встановивши, що:

- в декларації з ПДВ за жовтень 2008 року не включено до податкового зобов'язання суму ПДВ по перерахованих в цьому місяці коштах у сумі 22284 грн., ПДВ 3714 грн. за послуги по перевезенню з ТОВ "Альянс Ойл Україна". ФОП ОСОБА_4 у податкову декларацію включено лише суму податкового зобов'язання по ТОВ в сумі 4180 грн. - податкова накладна №105 від 09.10.2008 року в сумі 25080 грн., ПДВ 4179,98 грн., проте в жовтні 2008 року на розрахунковий рахунок ФОП поступили кошти від ТОВ в сумі 47594 грн. (виписки банку від 02 жовтня 2008 року - 26315 грн., 07.10.2008 року - 4480 грн., 21.10.2008 року - 16700 грн.) податкове зобов'язання по яких, в реєстрі виданих податкових накладних та в декларації з ПДВ за жовтень 2010 року не відображені;

- в декларацію з ПДВ за листопад 2008 року зайво включено суму податкового зобов'язання в сумі 2370 грн. за послуги по перевезенню ТОВ, яка мала бути включена у відповідну декларацію за жовтень 2008 року;

- в декларацію з ПДВ за грудень 2008 року не включено до податкового кредиту суму ПДВ по перерахованих коштах в грудні 2008 року в сумі 39300 грн., ПДВ 6550 грн. за послуги по перевезенню ТОВ. ФОП в податкову декларацію за грудень 2008 року включено суму податкового зобов'язання по ТОВ в сумі 840 грн. - податкова накладка №131 від 09.12.2008 року в сумі 5040 грн., ПДВ 840 грн., проте в грудні 2008 року на розрахунковий рахунок ФОП поступили кошти від ТОВ в сумі 44340 грн. (виписки банку від 23.12.2008 року - 5040 грн., 23.12.2008 року - 14220 грн., 23.12.2008 року - 25080 грн.) податкове зобов'язання по яких, в реєстрі виданих податкових накладних та в декларації з ПДВ за грудень 2010 року не відображені;

- у зв'язку з неподанням податкової декларації з ПДВ за січень 2009 року, через невизнання ОДПІ такої, як податкової звітності, відповідно не задекларовано зобов'язань по ПДВ за цей період (податкове зобов'язання 16108 грн., податковий кредит 17504 грн.).

Відповідачем було враховано, що згідно наданої ФОП до Акту передньої перевірки від 01.12.2008 року №2134-17-НВ415074 про результати виїзної планової документальної перевірки ФОП з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 по 30.09.2008 року розшифровки дебіторської заборгованості станом на 01.10.2008 року сума такої перед ТОВ становить 131,40 грн. Отже відповідач вважав, що розрахунок з ТОВ по виконаних роботах до цієї дати був проведений в повному розмірі (з урахуванням зауважень та заперечень ФОП на Акт ОДПІ було встановлено, що дебіторська заборгованість перед ТОВ відсутня), а суми коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок у жовтні-грудні 2008 року є оплатою отриманих послуг у цьому періоді та передоплатою за такі.

03.08.2010 року відповідачем на підставі Акта прийнято спірне податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/0, яким визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 12421,50 грн. (основний платіж 7916 грн., штрафні (фінансові) санкції 4505,50 грн.).

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За приписами частин 1 та 2 статті 9 наведеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.1.32 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" № 334/94 -ВР від 28.12.1994 року із змінами та доповненнями (діючого станом на виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 334/94) господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Пунктом 5.1 Закону № 334/94 визначено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат відповідно до пункту 5.2.1. Закону № 334/94 включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Пунктом 5.3.9 статті 5 Закону № 334/94 встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно пп.7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року № 168/97 ВР із змінами та доповненнями (діючого станом на виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 168/97 ), податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97 визначено, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно підпункту 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ "Альянс Ойл Україна" та ФОП ОСОБА_4 укладено усну угоду про поставку ФОП ОСОБА_4 ТМЦ (нафтопродуктів) на адресу її контрагента ТОВ "Альянс Ойл Україна", що не заперечується представником відповідача.

Так, з акту перевірки вбачається, що посадовими особами під час проведення перевірки встановлено, що позивач використовував у своїй діяльності власний автомобіль ГАЗ 3307 (паливоцистерна), яким здійснювалася поставка ТМЦ контрагенту ТОВ "Альянс Ойл Україна".

Водночас, на підтвердження поставки ТМЦ згідно Генерального договору постачання нафтопродуктів №870/407/НП/1/12 від 27.04.2007 року та укладеної усної угоди про поставку ФОП ОСОБА_4 ТМЦ (нафтопродуктів), позивачем виписано податкові накладні на поставлені транспортні послуги контрагенту ТОВ "Альянс Ойл Україна".

Слід зазначити, що факти здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджується податковими накладними та актами про виконання робіт. Оплата наданих послуг проведена, що підтверджується копіями виписок з банку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 206 ЦК України, господарюючим особам дозволено укладення договорів в усній формі.

Крім цього, з попереднього акту перевірки №2134-17-НВ415074 від 01.12.2008 року вбачається, що посадовими особами під час проведення перевірки досліджувалась господарська діяльність з ТОВ "Альянс Ойл Україна" та було встановлено, що позивач використовував у своїй діяльності власний автомобіль ГАЗ 3307 (паливоцистерна), яким здійснювалася поставка ТМЦ контрагенту ТОВ "Альянс Ойл Україна", що підтверджує реальність здійснення господарських операцій згідно з вказаним договором. Більше того, всі оспорювані в Акті господарські операції ФОП ОСОБА_4 з ТОВ "Альянс Ойл Україна" з надання послуг по перевезенню вантажів були оподатковані позивачем за датою оформлення документа, що засвідчує факт виконання послуг.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо доведеності здійснення позивачем господарських операцій з вищезазначеним контрагентом, а тому, прийняте відповідачем повідомлення-рішення від 03 серпня 2010 року №/0 є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області (Летичівське відділення) залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 грудня 2017 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.