Справа № 826/5800/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/5800/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомОСОБА_1
до третя особа Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ПАТ «Укрсоцбанк»
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 08.12.2016 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що не погоджується з висновками акту перевірки щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України при визначенні суми податку на доходи фізичних осіб, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем норм Податкового кодексу України є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник Відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб. Враховуючи зазначені обставин, податковий орган просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків та зборів до бюджету платником податків-фізичної особи ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.

За результатами проведеної перевірки Контролюючим органом складено акт від 22.11.2016р. №10359/26-51-13-06/НОМЕР_1 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки Контролюючим органом встановлено наступні порушення: пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, а також пп.1.2, 1.3, п.161 підр.10, розд. ХХ Податкового кодексу України та пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України. А сама ОСОБА_1 не задекларував дохід у вигляді додаткового блага від ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 289391,00 грн., який підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України та не сплачено податок на суму 57269,20 грн.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 08.12.2016 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 71586,50 грн., в тому числі за основним платежем - 57269,20 грн та за штрафних санкцій - 14317,30грн., №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів на суму 5426,09 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 4340,87 грн. та за штрафними санкціями - 1085,22 грн.

Не погоджуючись з спірними податковими повідомлення-рішеннями Позивачем подано Скарги до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - ГУ ДФС у м. Києві) та Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України), за результатом розгляду скарги ГУ ДФС у місті Києві прийнято рішення від 13.02.2017 року №1006/К/26-15-10-02-16, яким скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.12.2016 року №, а скарги ОСОБА_1 задоволено частково та рішенням ДФС України від 14.04.2017 р. №5276/К/99-99-11-02-01-04, яким податкові повідомлення-рішення від 08 грудня 2016 року № та №005681306 (з урахуванням рішення ГУ ДФС у місті Києві) залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Суд звертає увагу, що на час розгляду справи Відповідачем не надано доказів винесення нового податкового повідомлення-рішення з урахуванням рішення ГУ ДФС у місті Києві від 13.02.2017 року №1006/К/26-15-10-02-16, а тому податкове повідомлення-рішення від 08.12.2016 року № вважається не виконаним.

Не погоджуючись з обґрунтованістю зазначених вище доводів відповідача та, як наслідок, з правомірністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Між ОСОБА_1 (Позичальник), з однієї сторони, та ПАТ «Укрсоцбанк» (Кредитор), з іншої сторони, 28.03.2007 року укладено договір про надання кредиту №028/25-104 на суму 65000,00 дол. США. Кредитні кошти призначені на придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Так, 21.10.2015р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та Позивачем до кредитного договору внесено зміни згідно Договору №1 про внесення змін, а саме, заборгованість за кредитним договором змінено з іноземною валюти на валюту зобов'язання у національну валюту України - гривню.

Відповідно до п.2.2 Договору про внесення змін №1, суму заборгованості 20850 дол. США із нарахування процентів переведено в національну валюту України - гривню.

Пунктом 2.6 Договору про внесення змін №1 конвертовано заборгованість за договором кредиту (окрім нарахованих штрафних санкцій і пені) з дати проведення конвертації, зазначеної у п.2.2 цього Договору: заборгованість за кредитом складає 603012,00грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими на дату укладання цього договору про внесення змін №1, вважаються погашеними.

Відповідно до п.2.7.1 договору про внесення змін №1, сторони домовились, що погашення заборгованості за договором кредиту в сумі 313012,27 грн. здійснюється не пізніше 21 число кожного місяця. Відповідно до п. 2.7.2, погашення заборгованості по кредиту в гривні в сумі 290000 грн., здійснюється згідно графіку погашення, до 21 числа кожного місяця починаючи з 01.01.2016 року по 27.03.2032 року.

Пунктом 2.13 визначено, що сплата строкових (поточних) процентів за користування Кредитом в гривні здійснюється щомісячно, починаючи з 21.10.2015 року у валюті наданого кредиту.

Відповідно до п.2.14 договору про внесення змін №1 зазначено, що у разі належного виконання умов, які викладені в п.2.7.1 та 2.13 залишкова заборгованість (а саме залишкова заборгованість за кредитом в сумі, зазначеній в п.2.7.2) буде вважатися анулюванню (прощеною) у день виконання умов визначених п.2.7.1 та 2.13 договору про внесення змін №1.

Як зазначає Позивач та не заперечується і не спростовано Відповідачем, зазначені зобов'язання були виконані сторонами, заборгованість за кредитним договором №028/25-104 відсутня. Кредит закрито.

Однак, Контролюючим органом на суму прощених процентів, винесено податкове повідомлення-рішення, оскільки на думки Відповідача це є доходом Позивача з якого необхідно сплатити податок.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктами 164.1.2 та 164.1.3 ст. 164 Податкового кодексу України встановлено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року.

У відповідності до абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відтак, обов'язок для сплати фізичною особою податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага, згідно абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, виникає за наступних обов'язкових умов: повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу (що було виконано банком); включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).

Разом з тим пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Як встановлено Судом та не заперечується Відповідачем, Позивачу прощено нараховану раніше частину боргу за нарахованими/простроченими відсотками, а відтак, з урахуванням вимог пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України, сума в розмірі 289391,00 грн. не підлягає включенню до оподатковуваного доходу платника податку, внаслідок чого нарахування позивачеві суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 57269 грн. є неправомірним.

Враховуючи викладене, винесення податкових повідомлень-рішень № на суму 71586,50 грн. (основний платіж - 57269,20 грн, штрафні санкції - 14317,30грн.), № на суму 5426,09 грн. (основний платіж - 4340,87 грн., штрафні санкції - 1085,22 грн є неправомірним, оскільки у позивача не виникало обов'язку сплати податку з доходів фізичних осіб.

Суд також, звертає увагу на наступне.

ДФС України своїм листом від 01.08.2016р. №8077/Л/99-99-13-02-03014 повідомив наступне: «Так, підрозділ 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу доповнено п.8 такого змісту: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року».

Тобто, не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до п.8 підр.1 р.ХХ Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а податкові повідомлення рішення скасуванню.

Частиною 2 ст.9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 08.12.2016р. № та №.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції в Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 770,13 грн. (сімсот ).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук