Справа № 211/5180/17
Суддя: Сарат Н. О.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/5180/17
Провадження № 2-а/211/262/17
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2017 року Суддя Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Криворізького південного обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Криворізького південного обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати їй пенсії з квітня 2017 року по вересень 2017 року. Зобовязати Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного Фонду України здійснити їй виплату пенсії за квітень вересень 2017 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач являється внутрішньо переміщеною особою та отримувала пенсію з жовтня 2014 року по квітень 2017 року як внутрішньо - переміщена особа. З 01 квітня 2017 року Відповідач припинив виплачувати пенсію з підстав визначених ст.. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Вважає, що відповідач грубо порушив охоронювані Конституцією та законами України права на отримання пенсії, тим самим позбавивши єдиного джерела для існування. Статтею 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» визначено підстави для припинення виплати пенсії. Проте жодної з вказаної у цій статті підстав для припинення виплати пенсії на сьогодні не існує. Посилаючись також на практику Європейського Суду у справах «Пічкур проти України», яке є джерелом права і обов'язкові для України, позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною.

На адресу суду надійшли заперечення відповідача Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, у яких просили відмовити в задоволені вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідно до пенсійної справи позивача, вона з листопада 2014 року перебуває на обліку у Криворізькому південному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та по квітень 2017 року отримувала пенсію за віком.

Довідка № внутрішньо переміщеної особи була скасована 23.03.2017 року згідно п.3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Інформації щодо оскарження позивачем скасування довідки № відсутня.

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №39 від 28.03.2017 року комісією вирішено припинити соціальні виплати позивачу, у звязку з скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи, дане рішення позивачем також не оскаржується.

Відповідно до п. 14 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування затвердженого Постановою КМУ від 08.06.2016 року №365 (далі по тексту - Порядок 365) структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії припиняє соціальні виплати з місяця, що настає за тим, у якому прийнято відповідне рішення, а у випадках, передбачених підпунктом 3 пункту 4 та підпунктом 4 пункту 12 цього Порядку, - з дня припинення виплати ПАТ Державний ощадний банк України або з дня скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідач самостійно не приймає рішення про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, припинення пенсії з причини скасування довідки здійснюється виключно на підставі рішення комісії.

Таким чином відповідач на підставі рішення комісії від 28.03.2017 року №39 припинив виплату пенсії позивачу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стяття 4 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначає складові законодавства про пенсійне страхування, а саме встановлює, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Закону Про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана ВРУ, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

22.11.2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-УІ1. яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно із частиною 3 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509.

Тобто, за приписами наведеної норми умовою продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, зазначена обставина повинна підтверджуватися довідкою встановленої форми.

За відсутності в Єдиній інформаційній базі про внутрішньо переміщених осіб України реєстрації особи як внутрішньо переміщеної, у пенсійного органу відсутні підстави для виплати такій особі пенсії до того часу, поки вона не надасть докази (довідку) про таку реєстрацію.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для припинення позивачу виплати пенсії стало саме скасування довідки щодо позивача, як внутрішньо переміщеної особи, а отже відповідач діючи у межах своїх повноважень правомірно припинив виплату пенсії позивач.

Посилання Позивача на застосування до спірних відносин положень статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» яка передбачає виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії, серед якого відсутня така підстава як скасування довідки, є помилковим, оскільки в спірних відносинах підставою для продовження виплати позивачу пенсії на території підконтрольній Україні є саме довідка щодо позивача, як внутрішньо переміщеної особи, а отже положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» є спеціальною нормою, яка регулює спірні відносини.

Тим паче, що статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом. Тобто перелік підстав для припинення виплат пенсії не є вичерпним та може врегульовуватись іншими нормативно-правовими актами.

Також, відповідно до п. 18 Порядку повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Таким чином, відповідачем не було порушено п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідач припиняючи виплату пенсії позивачу, керувався положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини, вивчивши заперечення відповідача, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серія АА№52692, яке видано 15.12.1999 року (а.с. 8 копія пенсійного посвідчення).

З листопада 2014 року ОСОБА_2 взято на облік до Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, та по квітень 2017 року отримувала пенсію за віком.

Довідка №внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2, 23.03.2017 року була скасована (а.с. 16 копія інформації про внутрішньо переміщених осіб, довідки яких скасовано станом на 23.03.2017 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 24.03.2017 р. №5/15-114).

Криворізькім південним об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області по причині скасування довідки ВПО 23.03.2017 року, протоколу комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №39 від 28.03.2017 року, розпорядженням від 10.04.2017 року припинено ОСОБА_2 виплату пенсії з 01 квітня 2017 року (а.с. 19 копія розпорядження від 10.04.2017 року про припинення виплат пенсії).

27 березня 2017 року позивач отримала нову довідку № 680366 про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи (а.с.7). 09.11.2017 року позивач отримала пенсію, що зазначено у позові.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі Тимчасовий Порядок).

Пунктом 8 Тимчасового Порядку передбачено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (далі Порядок № 509), пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що умовами продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам є, зокрема, знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою.

Також, Постановою КМУ від 8 червня 2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі Порядок № 365), яким визначено механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Пунктом 12 Порядку № 365 визначено підстави припинення соціальних виплати:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінїнспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.13 Порядку №365 визначено, що Комісія не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення щодо припинення соціальної виплати надсилає копію такого рішення органам, що здійснюють соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

В свою чергу згідно п. 14 Порядку № 365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії припиняє соціальні виплати з місяця, що настає за тим, у якому прийнято відповідне рішення, а у випадках, передбачених підпунктом 3 пункту 4 та підпунктом 4 пункту 12 цього Порядку, - з дня припинення виплати ПАТ Державний ощадний банк України або з дня скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

28.03.2017 року позивача було знято з обліку Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області по причині скасування довідки внутрішньо переміщених осіб з підстав визначених ст.. 12. Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». У звязку з цим виплата пенсії припинена з 01.04.2017 року (а.с. 10 копія повідомлення відповідача від 03.10.2017 р. №П-233).

Пунктом 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування визначено, що повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Таким чином розгляд питання щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_2. можливо після прийняття рішення комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам про відновлення соціальних виплат відповідно до п. 18 Порядку № 365 через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення про, що було зазначено відповідачем у листі від 03.10.2017 року № П-234.

Отже, суд зазначає про те, що законодавцем визначено чіткий Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, механізм їх реалізації та субєктний склад осіб, уповноважених на їх реалізацію.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є те, що особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, довідка № внутрішньо переміщеної особи, була скасована 23.03.2017 року згідно п.3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (заперечення).

Таким чином, суд враховуючи вищенаведене зазначає, що наявність рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 28.03.2017 року про припинення соціальних виплат стала передумовою для прийняття Криворізькім північним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області рішення про припинення виплати пенсії.

Позивачем ОСОБА_2 не надано доказів оскарження в адміністративному або судовому порядку рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Таким чином, зазначене рішення є чинним.

Нормами ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку № 365 передбачено, як процедуру одержання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи так і підстави її скасування.

Суд приходить до висновку, що посилання позивача на статтю 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», якою визначено підстави для припинення виплати пенсії є недоцільним при вирішенні даного спору, з огляду на те, що державою на законодавчому рівні гарантовано та врегульовано питання про призначення і нарахування пенсій особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Так, їх права захищено ЗУ від 20 жовтня 2014 року № 1706- VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, актами Кабінету Міністрів України», іншими нормативно - правовими актами.

Отже, відповідачем не було порушено ч.1 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки припиняючи виплату пенсії позивачу строком на шість місяців, він керувався положеннями ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року за № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Керуючись ст. 19 Конституції України ст. ст. 9, 11, 17, 69, 71, 94, КАС України, Постановою КМУ від 08.06.2016 року №365 « Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволення позову ОСОБА_2 до Криворізького південного обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії- відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1