Справа № 452/2873/17
Суддя: Галин В. П.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/2873/17
П О С Т А Н О В А
Іменем України
27 листопада 2017 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді Галина В.П.,
при секретарі Задорожній В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області про перерахунок та стягнення заборгованості з виплат компенсації за втрату здоров`я для інвалідів 2 групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з Чорнобильською катастрофою, -

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області про перерахунок та стягнення заборгованості з виплат компенсації за втрату здоров`я для інвалідів 2 групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з Чорнобильською катастрофою. В обґрунтування позову зазначив, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється інвалідом II групи. Дана група інвалідності йому призначена у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Після повернення з виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, стан його здоров`я став погіршуватися.
21 жовтня 2004 року Львівська регіональна міжвідомча експертна комісія встановила, що наявні в нього захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком.
06.01.2005 року Львівською обласною МСЕК №1 позивач був визнаний інвалідом третьої групи захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії па ЧАЕС.
Згідно довідки МСЕК від 04.08.2016 року він був визнаний безтерміново інвалідом другої групи захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
При зверненні у 2017 році в управління соціального захисту населення Самбірської міської ради із заявою про виплату йому одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом, йому було відмовлено у виплаті такої компенсації та повідомлено, що такого виду платежі можуть бути здійснені лише за наявності бюджетного призначення. А виплата мені одноразової компенсації при відсутності бюджетних призначень буде розцінюватись, як нецільове використання бюджетних коштів.
Одночасно ОСОБА_1 повідомлено, що у 2005 році йому було виплачено, як інваліду ІІІ групи кошти у розмірі 189 грн. 60 коп. (а повинно було бути виплачено 30 мінімальних заробітних плат), а у 2016 році йому було виплачено, як інваліду ІІ групи 94 грн. 80 коп., хоч повинно було бути виплачено 45 мінімальних заробітних плат.
На думку позивача, таке рішення відповідача є неправомірним та порушує його права, а тому з врахуванням наведеного просить суд задовольнити поданий ним позов.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлений позов з обставин викладених у позовній заяві та просив його задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подано заперечення щодо відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог, оскільки вони є безпідставними і такими що суперечать Постанові Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами відповідно до Постанови КМУ № 285 від 14.05.2015 року) з посиланням на викладене в запереченні та клопотання про проведення судового засідання без присутності представника від управління.
Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд доходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.
Із копії експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 21 жовтня 2004 року, відомо, що наявні у ОСОБА_1 захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. ( а.с. 7).
Згідно витягу із акту огляду у МСЕК відомо, що Львівською обласною МСЕК №1 ОСОБА_1 був визнаний інвалідом третьої групи захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії па ЧАЕС. Дата огляду 06.01.-1.02.2005 року. ( а.с. 6).
Згідно копій довідок від 04.08.2016 року виданих Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи Обласна МСЕК № 1, відомо, що у ОСОБА_1 2 група інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Інвалідність встановлена пожиттєво. Ступінь втрати професійної працездатності становить 70%. ( а.с. 5).
Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, як інваліду 2 групи при цьому розмір заробітної плати встановлюється на момент виплати.(в редакції Закону №230/96-ВР від 06.06.96).
Дію статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призупинено на 1996-2006, 2007 і 2008, 2010 роки в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно Закону України від 15.03.2007 року Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України».
Згідно ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія положень нього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) аналіз законодавчої діяльності Верховної Ради України свідчить про те, що при прийнятті законів про Державний бюджет України систематично зупиняється дія інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є складовою конституційного права громадян на соціальний захист, і достатній рівень життя кожного (ст. 46, 48 Конституції України). Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян. їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним законом України. Відповідно до п.5 резолютивної частини вищезазначеного рішення воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.
Статтею 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного: стану можуть встановлюватися обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть були обмежені за жодних обставин.
Внаслідок зупинення на певний час дії чинних законів України, якими встановлено пільги, компенсації чи інші форми соціальних гарантій, відбувається фактичне зниження життєвого рівня громадян, який не може бути нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму (ст. 46 Конституції України) та порушується гарантоване у ст. 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень.
Відповідно до п. 6 ч. І ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а, статтею 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України.
При цьому ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року встановлено, що розміри доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.
У відповідності до ч.3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Із врахуванням вищенаведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги заявлені позивачем у пред`явленому ним позові в частині зобов`язання відповідача до вчинення дій є підставними, оскільки підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягають до задоволення. У решті позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 11, 14, 158, 159-162, 163 КАС України, -
п о с т а н о в и в:
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 45 (сорока п`яти) мінімальних заробітних плат, з урахуванням попередніх виплат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У решті позову відмовити.
На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня її проголошення.
Суддя