Справа № 808/1003/17
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 рокусправа № 808/1003/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Національної поліції України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України , Департамент протидії наркозлочинності Національної поліції України про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, в якому, з у рахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.07.2017 просив: визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №33 від 28.02.2017 в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, за п.4 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковника поліції ОСОБА_1; поновити позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України; стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2017 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що наказ Національної поліції України від 28.02.2017 №33о/с про звільнення його зі служби у поліції за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) є протиправним, прийнятим з грубим порушенням вимог законодавства. Зокрема, відповідачем не запропоновано йому усі вакантні посади з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків, чим порушено ч.2 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію". Національною поліцією України реорганізація чи скорочення штатів фактично не проводилась, а лише замінено тимчасовий штатний розпис на постійний, відсутні пропозиції відповідача-1 щодо надання позивачу іншої посади, або відмови позивача від запропонованої йому посади, тому звільнення позивача за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Національною поліцією України проведено з порушенням вимог чинного законодавства.

Постановою суду першої інстанції адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнаний протиправним та скасований наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №33о/с від 28.02.2017 в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, за п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковника поліції ОСОБА_1.

Поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 01 березня 2017 року.

Стягнуто з Департаменту наркозлочинності Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2017 по 05.07.2017 у розмірі 38393 грн. 37 коп.

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8918 грн. 00 коп. постанову звернуто до негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Національною поліцією України на постанову суду подано апеляційну скаргу, в якій апелянтом зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, суд не врахував, що порядок проходження служби в Національній поліції урегульоване Законом України «Про Національну поліцію", а не КЗпП України, на окремі норми якого послався суд. Також не підлягало застосуванню при вирішенні спору Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою КМУ УРСР від 29.07.1991 № 114, оскільки на день звільнення позивач проходив службу в поліції. Крім того, посилаючись на положення ч. 2 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію", суд дійшов хибного висновку щодо наявності у відповідача обов'язку запропонувати позивачеві вакантні посади з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня тощо, оскільки наведена норма закону такий обов'язок Національної поліції не передбачає. Крім того, судом не враховано факт відсутності згоди позивача на призначення його на іншу посаду в будь-якому органі поліції. Задовольнивши позовні вимоги про поновлення позивача на посаді, суд не врахував, що посада, які обіймав позивач на день звільнення скорочена, ДПННП України перебуває у стані припинення. Також постанова в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не містить обов'язкового висновку щодо утримання з присудженої позивачу суми прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів. Наведені підстави, на думку апелянта свідчать про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні вищенаведеному.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим. Зокрема зазначив, що позивачеві на день вручення попередження про звільнення у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, жодної посади в органах поліції запропоновано не було, що є порушенням ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію", а тому, за відсутності такої пропозиції, позивач не мав можливості надати згоду про призначення на іншу посаду. Доводи апеляційної скарги щодо неможливості поновити позивача на посаді, яку він обіймав на час звільнення, у зв'язку зі скороченням штатів, представник позивача вважає хибними, оскільки рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць виконане.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає відсутніми підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними у справі доказами, Постановою Кабінету Міністрів України №981 від 30.11.2016 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" ліквідовано як юридичну особу публічного права Департамент протидії наркозлочинності як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції; обов'язок забезпечити здійснення функцій і повноважень Департаменту протидії наркозлочинності, що ліквідується покладено на Національну поліцію (а.с.76).

Відповідно до ст.ст.14, 15 Закону України "Про Національну поліцію" та постанови Кабінету Міністрів України №981 від 30.11.2016 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" тимчасово виконуючим обов'язки Голови Національної поліції видано Наказ №1372 від 27.12.2016 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції", яким затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції (а.с.42).

Згідно Персонального попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, 30.12.2016 позивача попереджено відповідно до вимог ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку з ліквідацією Департаменту протидії наркозлочинності (міжрегіональний територіальний орган) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №981 та скороченням посади, яку він обіймав (а.с.51).

При цьому, у вказаному попередженні про можливе наступне звільнення зі служби в поліції позивачеві не запропоновано жодної з посад, зазначених у Переліку (витяг) змін у штатах Національної поліції затверджених Наказом №1372 від 27.12.2016 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції", не зазначено з якої саме дати можливе таке звільнення та хто попередив позивача про звільнення.

Наказом Голови ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №33о/с від 28.02.2017 "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77: підполковника поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей з 28 лютого 2017 року (а.с.41).

Судом було досліджено витяг з Послужного списку ОСОБА_1 та з'ясовані особисті, професійні та ділові якості позивача, його внесок у роботу ОВС України (а.с.47-49).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд послався на відсутність пропозицій щодо подальшого працевлаштування позивача у зв'язку із реорганізацією Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, що підтверджує порушення відповідачами вимог ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки відповідачами не вживались заходи щодо залишення ОСОБА_1 на службі у поліції та не з'ясовувалась можливість подальшого використання позивача на службі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, позивача звільнено зі служби в поліції за п.4) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до ч.3 ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" на підставі вищенаведеної норми Закону підлягає звільненню зі служби в поліції поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення.

Наведеною нормою Закону, зокрема ч.2, ч.5 ст. 68 Закону, передбачено, що поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

З аналізу наведених норм Закону вбачається, що після вручення персонального попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції відповідачем протягом двох місяців мало бути вирішено питання щодо можливості призначення позивача на іншу посаду в поліції після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків.

Крім того, ст.65 Закону визначено порядок переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції. Зокрема, ч.1 названої норми Закону передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється, в тому числі, у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації. Крім того, ч.8, ч.9 наведеної норми Закону встановлено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

З аналізу наведеної норми вбачається, що переміщення поліцейського у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації здійснюється за ініціативою органу, яким порушено питання про переміщення, отже доводи відповідача з приводу того, що пропозиції іншої посади особі, яка підлягає звільненню у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації має передувати заява такої особи про призначення його на іншу посаду в органах (закладах, установах) поліції не узгоджується з наведеними нормами Закону.

Також колегія суддів погоджується з доводами суду щодо невиконання відповідачем положень, визначених ч. 5 ст. 68 Закону, а саме відповідачем не заперечується, що під час вирішення питання про звільнення позивача зі служби оцінка його кваліфікації та досягнень у службовій діяльності, а також з'ясування можливості подальшого проходження служби у поліції, з урахуванням його особистих якостей, досвіду роботи, не здійснювалась.

Вирішуючи вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд правомірно послався на ст.235 Кодексу законів про працю України, згідно якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, оскільки Законом України "Про Національну поліцію" дане питання не урегульоване. В свою чергу, доводи відповідача стосовно відсутності у постанові суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу обов'язкового висновку щодо утримання з присудженої позивачу суми прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, не доводить незаконність судового рішення в цій частині, а також не спростовує правильність наведеного судом розрахунку належних позивачеві виплат. Також колегія суддів зазначає, що у разі незрозумілості судового рішення відповідач має право звернутися до суду за його роз'ясненням в порядку, визначеному ст. 170 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги. Водночас, постанова суду першої інстанції ухвалена за правильно встановлених обставин та з додержанням норм матеріального права. Порушень судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Національної поліції України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року по справі № 808/1003/17 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак