Справа № 2а/0270/3106/11
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №2а/0270/3106/11
Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Смілянця Е. С.

при секретарі: Пачевській А.П.

за участю позивача: ОСОБА_2 Мохамеда

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Мохамеда на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 Мохамеда до Державного комітету України у справах національностей та релігій про визнання рішення протиправним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 Мохамеда звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державного комітету України у справах національностей та релігій про визнання рішення протиправним.

Відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Мотивами апеляційної скарги особа, яка її подала, зазначає порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач та його представник в судовому засіданні 03 листопада 2011 року апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Участь у справі також брав перекладач ОСОБА_4 ОСОБА_5, який у відповідності до вимог ч.5 ст. 68 КАС України був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад.

Представник відповідача до суду не з"явився. Про дату, час і місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь відповідача в судовому засіданні не визнавалась обов"язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи за відсутності його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з наступних підстав.

Так, за змістом ч.2 ст.19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Оскільки позивачем на вимогу суду не було надано доказів наявності зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування), Вінницьким окружним адміністративним судом поставлено на розгляд питання та прийнято рішення про передачу даної адміністративної справи за підсудністю за місцезнаходженням відповідача.

Колегія суддів вважає таку позицію Вінницького окружного адміністративного суду хибною, з огляду на таке.

Так, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року №1382-ІV місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шість місяців на рік.

Враховуючи той факт, що позивач проходить процедуру отримання статусу біженця та позбавлений можливості надати документальне підтвердження зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав би взяти до уваги й інші фактичні дані з метою встановлення місця проживання (перебування) позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі,та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Водночас, за змістом частин четвертої, п"ятої статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з"ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Дійшовши висновку, що поданих сторонами доказів недостатньо для встановлення обставин справи, суд має право вжити передбачених законом заходів для витребування належних доказів із власної ініціативи.

Суд постановляє ухвалу про закінчення з"ясування обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного і всебічного з"ясування цих обставин, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, і вичерпано всі можливості щодо збирання й оцінки доказів.

Зокрема, як встановлено колегією суддів при дослідженні матеріалів справи, у позивача на території України народилась дочка ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний факт встановлено та підтверджено згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2011 року у цивільній справі №2-873/11 за позовом ОСОБА_2 Мохамеда до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини, відділу РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за участю третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання батьківства. Копію вказаного рішення надано позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до довідки Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Управління охорони здоров"я та курортів Вінницької ОДА №9-239 від 01 вересня 2011 року, наданої до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_6 ОСОБА_2 з 08 жовтня 2010 року перебуває в даному закладі на повному державному забезпеченні. Водночас в даній довідці зазначається, що дитину систематично відвідує її батько ОСОБА_2 Мохамед.

Факт проживання позивача на території м. Вінниці також підтвердив і його перекладач ОСОБА_4 ОСОБА_5.

Виходячи з встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем надано достатньо належних в розумінні ст. 70 КАС України доказів на підтвердження факту проживання в м. Вінниці понад шість місяців на рік.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції не повно та не всебічно з"ясовано обставини справи, у зв"язку з чим передчасно та помилково зроблено висновок про наявність підставність для прийняття рішення про передачу даної адміністративної справи за підсудністю за місцезнаходженням відповідача.

Згідно статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача ґрунтуються на вимогах законодавства та спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права, а тому вбачаються підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 202, 204, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Мохамеда задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 Мохамеда до Державного комітету України у справах національностей та релігій про визнання рішення протиправним, - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню.

Ухвала суду складена в повному обсязі "08" листопада 2011 р.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

ОСОБА_7