Справа № 461/725/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10615/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулид Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Ковалишин Н.О.

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 вересня 2017 року у справі № 461/725/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 і інтересах якого діє ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 382 від 13 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської № 382 від 13.09.2016 «Про приведення п'яти комунальних квартир АДРЕСА_1 до попереднього стану».

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ним як власником квартири АДРЕСА_1 (яка складається з 5-ти комунальних квартир) проводились ремонтні роботи, зокрема були демонтовані деякі перегородки, замуровані дверні отвори в перегородках та замінені 2 вікна й балконні двері, однак, під час цих робіт несучі стіни та інженерні системи загального користування не демонтовувались, що підтверджується висновком спеціаліста від 22.02.2017. В силу ст. 152 Житлового кодексу Української РСР вважає, що він вправі був здійснювати роботи з перепланування належної йому квартири без отримання документів, що дають право на їх виконання.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2017 адміністративний позов задоволено.

Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської № 382 від 13.09.2016 про приведення п`яти комунальних квартир АДРЕСА_1 до попереднього стану - скасовано.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що позивач для проведення ремонтних робіт в належних йому квартирах повинен був отримати дозвіл управління охорони історичного середовища ЛМР (як органу охорони культурної спадщини), адже будинок АДРЕСА_1 є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення і має дві адреси: вул. Руданського,1 та пр. Шевченка,4 (який включений до переліку пам`яток містобудування та архітектури місцевого значення).

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 382 від 13.09.2016. зобов`язано ОСОБА_3 за власні кошти привести комунальні квартири № 6 до попереднього стану, а саме: відновити частину несучої стіни між приміщеннями під літ 6-11, 6-13, дерев`яні віконні заповнення в приміщеннях під літ.6-3, 6-9, дерев`яні балконні двері в приміщенні під літ. 6-8 у відповідність до автентичного вигляду, відновити замурований віконний проріз в приміщенні під літ. 6-7, замуровані дверні пройоми входу у приміщення під літ.6-2, 6-5, 6-9.

Вважаючи таке розпорядження безпідставним позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що будинок АДРЕСА_1 не є пам`яткою архітектури, а отже у позивача не було обов`язку отримувати дозвіл органу охорони культурної спадщини для проведення ремонтних робіт у належних йому квартирах.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України «Про охорону культурної спадщини» регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам'ятки культурної спадщини , їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Згідно ст. 26 цього Закону ремонт пам'яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.

Частиною 3 ст. 47 Закону України «Про охорону культурної спадщини» юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відновити пам'ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону.

Керуючись наведеним можна зробити висновок, що законодавцем встановлено певний порядок здійснення ремонту пам`яток та відповідальність у разі його порушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам'ятка культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 цього Закону об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток ( 1760-2001-п ) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус пам'ятки.

Рішенням Виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів № 381 від 05.07.1985 затверджено Перелік пам'яток містобудування і архітектури місцевого значення Львівської області.

Згідно цього Переліку пам'яткою архітектури відповідно до п. 245 являється житловий будинок по АДРЕСА_2. (а.с. 23)

Будинок по АДРЕСА_1 у м. Львові не входить до Переліку пам'яток містобудування і архітектури місцевого значення Львівської області.

Крім цього Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 по справі №461/751/17 (№876/6219/17) було задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 та скасовано постанову Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 166 від 16.08.2016 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.92 КпАП України.

У цій постанові суд апеляційної інстанції зазначив: «Судом апеляційної інстанції встановлено, що пам`яткою архітектури відповідно до п. 245 цього Переліку являється житловий будинок по АДРЕСА_2. Також встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 у м. Львові не входить до Переліку пам'яток містобудування і архітектури місцевого значення Львівської області. Колегія суддів зазначає, що пояснення представників Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про те, що будинок АДРЕСА_1 у м. Львові є кутовим та має дві адреси як АДРЕСА_1, так і проспект Шевченка, 4 не підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 72 - 74)

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на це колегія суддів вважає, що будинок по АДРЕСА_1 у м. Львові не являється пам`яткою культурної спадщини у відповідності до Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Відповідно до п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на: переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР.

Згідно положень ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу Української РСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно з висновком «Про технічний стан конструкцій приміщення квартири № 6, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, м. Львів станом на 21.02.2017» встановлено, що станом на 21.02.2017 основні конструктивні елементи приміщення квартири АДРЕСА_1 перебувають в справному стані: несучі цегляні стіни не ушкодженні, інженерні мережі не зазнали змін, технічно справні і функціонують. (а.с. 24 - 28)

Таким чином, позивачем на законних підставах проведено роботи з перепланування належної йому квартири без отримання документів, що дають право на їх виконання, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 вересня 2017 року у справі № 461/725/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2017 року