Справа № 355/1149/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 355/1149/17 Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко О.Л. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Баришівського районного суду Київської області від 03 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 03 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними дії Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в частині припинення виплати пенсії та визнано протиправною його бездіяльність в частині невиплати ОСОБА_2 пенсії з 23 березня 2017 року, зобов'язано Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області поновити нарахування, виплату пенсії за віком ОСОБА_2 та сплатити заборгованість за період, починаючи з 23 березня 2017 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному об'ємі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що призупинення виплати пенсії позивачу відбулось правомірно у зв'язку з підтвердженням факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання та зазначає, що позивачу надсилалось попередження про припинення виплати його пенсії.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №.

Згідно довідки від 21 жовтня 2014 року №88 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, ОСОБА_2 перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в Київську область, смт.Баришівка, вул.Комсомольська, 14/22. Термін дії довідки продовжувався 21 червня 2016 року та 01 березня 2017 року.

З 21 жовтня 2014 року позивач перебуває на обліку в Баришівському управління соціального захисту населення, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

За наслідком звернення ОСОБА_2 до УПФ у Баришівському районі 21 жовтня 2014 року із заявою про переведення пенсії за віком на нову адресу розпорядженням управління №5111 від 24 жовтня 2014 року позивачу нараховано суму пенсії за віком.

На виконання листа Пенсійного фонду України від 16 березня 2017 року №7902/02-02 та листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16 березня 2017 року №1673/02-02 розпорядженням начальника управління 23 березня 2017 року призупинено виплату пенсії ОСОБА_2, особовий рахунок №138659, причиною зняття з виплати « 9» з 01 квітня 2017 року.

Згідно протоколу № 22 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 19 вересня 2017 року призупинено виплату пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Вважаючи протиправними дії Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо припинення виплати позивачу пенсії, ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку з відсутністю позивача під час перевірки органами соціального захисту населення за місцем фактичного проживання суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст.49 наведеного Закону встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що виплата пенсії може бути припинена виключно за рішенням територіального органу Пенсійного фонду або суду у передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» випадках та в інших випадках, передбаченими законами України.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідно до ч.1 ст.1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Перереєстрація безробітних, яких у подальшому було зареєстровано як внутрішньо переміщені особи, здійснюється державною службою зайнятості за місцем перебування фактичного проживання особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено, зокрема, Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, який визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.1 Порядку).

Згідно п.12 наведеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Апелянт зазначає, що припинення виплати позивачу пенсії було здійснено у зв'язку з підтвердженням факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання згідно з обстеженням матеріально-побутових умов сім'ї за рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Баришівської районної державної адміністрації від 19 вересня 2017 року.

Так, згідно протоколу №22 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 19 вересня 2017 року призупинено виплату пенсії ОСОБА_2 в зв'язку з відсутністю внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Колегія суддів зазначає, що припинення виплати ОСОБА_2 пенсії за рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та на підставі Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», прямо суперечить нормам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що рішення про припинення виплати пенсії може бути прийнято виключно територіальним органом Пенсійного фонду або судом та лише у випадках, встановлених ч.1 ст.49 наведеного Закону або, з урахуванням п.5 ч.1 ст.49 вказаного Закону, іншими законами України.

Нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено припинення виплати пенсії у випадках, встановленими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», а положеннями інших законів України не визначено такої підстави для припинення виплати пенсії, як встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Крім того, посилання апелянтом на вищезазначені документи є безпідставним, оскільки виплата позивачу пенсії припинена 23 березня 2017 року, однак жодних доказів щодо наявності акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та прийняття рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам на зазначену дату не надано, що свідчить про безпідставне припинення виплати пенсії з 23 березня 2017 року.

Апелянт зазначає, що позивачу надсилалось попередження про припинення виплати пенсії.

В матеріалах справи наявна копія листа відповідача від 17 березня 2017 року №1820/05 адресованого ОСОБА_3 (без зазначення прізвища), в якому повідомляється, що у зв'язку з проведенням контрольних заходів щодо наявності підстав для виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам адресату необхідно з'явитись до управління та в разі неявки буде призупинено виплату пенсії з 01 квітня 2017 року до з'ясування.

Разом з тим, всупереч ч.2 ст.71 КАС України відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано до суду жодного належного та допустимого доказу надсилання вказаного листа адресату чи отримання його позивачем.

Згідно п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України вимогам.

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розпорядження начальника управління про призупинення 23 березня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2017 року не містить жодних обґрунтувань щодо наявності підстав для його прийняття та припинення виплати позивачу пенсії, передбачених ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи встановлену судом відсутність законних підстав для припинення виплати ОСОБА_2 пенсії, колегія суддів вважає, що відповідне розпорядження про призупинення 23 березня 2017 року виплати пенсії позивачу з 01 квітня 2017 року не відповідає вимогам ч.2 ст.3 КАС України та прийнято необґрунтовано, за відсутності підстав, не у межах повноважень чи у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій відповідача в частині припинення виплати ОСОБА_2 пенсії та щодо наявності протиправної бездіяльності в частині її невиплати, а також необхідності зобов'язати Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області поновити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком з моменту призупинення такої виплати та виплатити заборгованість.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 03 листопада 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 14 грудня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук