Справа № 809/1206/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11088/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.,

за участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про закінчення виконавчого провадження ВП № 52739004 від 18.04.2017.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що наказу чи розпорядження про поновлення його на роботі (службі) чи посаді відповідно до чинного законодавства про працю ні Управлінням МВС в Івано-Франківській області, ні Головним Управлінням Національної Поліції (далі ГУ НП) в Івано-Франківській області не приймалося, а у наказі по особовому складу УМВС в Івано-Франківській області № 8 від 04.11.2015 зазначено тільки те, що «Голові Ліквідаційної комісії Управління ДАІ УМВС в Івано-Франківській області здійснити відповідні записи в його трудовій книжці та вжити заходи відповідно до п.9, 10 розділів ХІ Закону України «Про Національну поліцію», щодо переведення ОСОБА_1 у встановленому порядку на службу до органів Національної поліції». Тому просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про задоволення адміністративного позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 18.04.2017 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 52739004 з виконання виконавчого листа, виданого 11.04.2016 Івано-Франківським окружним адміністративним судом по справі № 809/4378/15 про поновлення ОСОБА_1, капітана міліції, на посаді старшого інспектора з розшуку транспортних засобів, що зникли з місця дорожньо-транспортних пригод роти дорожньо-патрульної служби державної автомобільної інспекції підпорядкованої УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області з 06.11.2015.

Підставою для закінчення виконавчого провадження № 52739004 стало повідомлення голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № 11/90 від 04.11.2016, про виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 809/4378/15 шляхом видачі наказу № 8о/с від 04.11.2015.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця були підстави для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки ним встановлено факт поновлення стягувача на посаді та внесення до його трудової книжки запису про скасування наказу про звільнення. Крім того вказав, що доводи позивача щодо не врахування державним виконавцем абзацу першого пункту 9 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» є безпідставними, оскільки правовідносини з прийняття на службу до поліції не є предметом розгляду даної справи.

Проте, колегія суддів вважає, що до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно ст.14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

При цьому, п.3 ч.1 ст.256 КАС України встановлено, що негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно ч.4 ст.257 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Згідно ч.1 ст.2 цього Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № 8/06 від 04.11.2016 було скасовано наказ УМВС України в Івано-Франківській області № 591 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з посади та зобовязано здійснити відповідні записи в його трудовій книжці.

На підставі цього наказу, листом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № 11/90 від 04.11.2016 та листом ГУ НП в Івано-Франківській області № 595/10/05/12-2017 від 10.03.2017 ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було повідомлено про виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі шляхом скасування наказу № 591 о/с від 06.11.2015 та внесення відповідного запису у його трудову книжку.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до норм вказаного вище Закону виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акту органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Пленум Верховного Суду України у пункті 7 Постанови № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснив, що згідно зі ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

Одночасно у пункті 34 вказаної постанови міститься розяснення про те, що стосовно до правил ст.24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.24 КЗпП України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Однак, наказ голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № 8/06 від 04.11.2016 не містить відомостей щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Крім того, наказ УМВС України в Івано-Франківській області № 591 о/с від 06.11.2015 визнаний протиправним та скасований постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2016 по справі № 809/4378/15, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2016, отже його скасування іншим наказом позивача не є заходом спрямованим на поновлення прав та статусу звільненого працівника.

Як видно з відповіді ГУ НП в Івано-Франківській області № 603/108/05/12-2017 від 13.03.2017, яка була надана ОСОБА_1 на його заяву щодо поновлення на посаді старшого інспектора з розшуку транспортних засобів, його поновлення на вказаній посаді є неможливим у звязку з ліквідацією окремих підрозділів УМВС, а також і самої структури. Також ГУ НП зазначило, що не може перевести позивача на службу до Національної поліції України, з тих підстав що згідно п.9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Тобто, на час прийняття відповідачем спірної постанови, жодного рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді не приймалося.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 52739004 від 18.04.2017, оскільки на момент її прийняття у державного виконавця були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та беручи до уваги наведені вище правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність його висновків обставинам справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року по справі № 809/1206/17 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про закінчення виконавчого провадження ВП № 52739004 від 18.04.2017.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 11.12.2017