Справа № 2-а-31/11/0214
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-31/11/0214
Головуючий у 1-й інстанції: Білик Н.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області про визнання неправомірною бездіяльності щодо невиплати підвищеної пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату підвищеної пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Літинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області про визнання неправомірною бездіяльності щодо невиплати підвищеної пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату підвищеної пенсії.

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 27.01.2011 року позов задоволено частково:

визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області щодо нарахування позивачу підвищення до пенсії в розмірі меншому, ніж передбачено ст.6 Закону України «Про соціальних захист дітей війни», тобто менше 30% мінімальної пенсії за віком;

зобовязано управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи із розміру встановленого ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за період з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року, з врахуванням проведених виплат;

зобовязано управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області надалі щомісячно виплачувати позивачу, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» надбавку до пенсії розміром 30% мінімальної пенсії за віком із встановленого розміру мінімальної пенсії за віком..

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Літинського районного суду Вінницької області від 27.01.2011 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України, проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Позивач є особою, що належить до соціальної категорії громадян діти війни в розумінні статті 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а відтак, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищезазначеним Законом України.

Згідно статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни особам, що належать до соціальної категорії громадян діти війни, з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений статтею 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України Про державний бюджет України на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду нарахування підвищення до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень статті 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у звязку з чим позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Всупереч статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України Про соціальний захист дітей війни має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530. Отже, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія суддів погоджується з висновками суду, щодо наявності у відповідача обовязку нараховувати та сплачувати позивачу підвищення до пенсії, передбачене статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Також безпідставним є посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування встановленого дітям війни підвищення пенсії, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Кечко проти України).

При цьому, колегія суддів погоджується із доводами апелянта щодо безпідставності задоволення судом першої інстанції позовних вимог на майбутнє, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на звернення до суду у особи виникає лише після порушення відповідачем її прав, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Також, колегія суддів зазначає, що суд І інстанції зобов'язавши відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, без обмеження певною датою чи настанням певної події, одночасно допустив порушення прав позивача. В разі розширення кола соціальних гарантій та збільшення законодавцем розміру допомог особам, віднесених до категорії "діти війни", позивач буде одержувати підвищення до пенсії в фіксованому розмірі, визначеному судом, що прямо суперечить основним принципам судочинства.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

У зв`язку зі зверненням позивача до суду 10 січня 2011 року, відсутністю в матеріалах справи клопотання про поновлення строку на звернення до суду, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги позивача за період з 01.01.2009 року по 09.07.2010 року, залишити без розгляду.

Враховуючи положення ст.ст.5, 11, 99 КАС України, права позивача на одержання підвищення до пенсії, як дитині війни, підлягають захисту за період з 10.07.2010 року по 10.01.2011 року.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови Літинського районного суду Вінницької області та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області задовольнити частково .

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області про визнання неправомірною бездіяльності щодо невиплати підвищеної пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату підвищеної пенсії, - скасувати < ОСОБА_3 > .

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області про визнання неправомірною бездіяльності щодо невиплати підвищеної пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату підвищеної пенсії, в частині, поданій поза межами шестимісячного строку на звернення до суду, передбаченого ст.99 КАС України, тобто за період з 01.01.2009 року по 09.07.2010 року, залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з 10.07.2010 року по 10.01.2011 року, із врахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 212, 254 КАС України

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_3

< Список > ОСОБА_4

< Список >

< Список >