Справа № 641/4941/17
Суддя: Курганникова О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова

Провадження № 2-а/641/158/2017 Справа №641/4941/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в
Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області про зобовязання вчинити певні дії, в якому просив суд: зобов`язати головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 29.09.2016 року, у розмірі 70 % від грошового забезпечення, з урахуванням таких його видів: матеріальної (грошової) допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди, премії за грудень 2015 року, індексації грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 22.08.2016 року наказом начальника генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 370 його було звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я з 28.09.2016 р. та встановлено вислугу років у розмірі 28 років. З 29.09.2016 р. Позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 р. Зазначає, що 16.03.2017 року отримав відповідь на своє звернення з Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, з якої вбачалось, що при призначенні пенсії йому не було враховано одноразових видів грошового забезпечення, з якого має обчислюватись пенсія. З відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2017 року вбачалось, що при призначенні йому пенсії не було враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислювалась пенсія одноразових видів грошового забезпечення, таких як: матеріальна (грошова) допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, щомісячна додаткова грошова винагорода, премія за грудень 2015 року, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні. З метою врегулювання виниклої помилки 14.06.2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з проханням здійснити перерахунок пенсії, на що отримав відмову від 20.06.2017 р. Дану відмову позивач вважає незаконною.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області були подані заперечення проти позову, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з індексації та одноразової грошової допомоги при звільнені не було сплачено внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, також зазначає, що такі види грошового забезпечення не передбачені п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 17.07.1992 р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей». Окрім того, вони не носять постійного характеру, а також посилається на рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 р. у справі № 4-рп/2015 за зверненням щодо тлумачення речення першого ч. 3 ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з приводу: чи є наведений в них перелік нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення вичерпним; чи в цей перелік можуть включатися й інші види грошового забезпечення.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2016 року наказом начальника генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 370 було звільнено позивача з військової служби у відставку за станом здоров`я. з 29.09.2016 року йому призначено пенсію у розмірі 70 % від грошового забезпечення у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

З наданої позивачем копії протоколу з пенсійної справи вбачається, що при призначенні пенсії позивачу були враховані: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, надбавка за роботу з таємними виробами та носіями, надбавка за виконання особливо-важливих завдань та премії.

З наданої позивачем довідки та інформації про всі види грошового забезпечення позивача вбачається, що позивач фактично отримував за останні 24 календарні місяці служби матеріальну (грошову) допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, щомісячну додаткову грошову винагороду, індексацію грошового забезпечення та одноразову грошову допомогу при звільненні.

20.06.2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило позивачу у призначенні йому пенсії на підставі інформації про всі види грошового забезпечення від 22.05.2017 року, посилаючись на те, що матеріальна (грошова) допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, щомісячна додаткова грошова винагорода, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні не входять до складу грошового забезпечення, на підставі яких нараховується пенсія.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 р. пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 р.

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З аналізу ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у взаємозв`язку з ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що пенсія обчислюються з розміру грошового забезпечення. Склад грошового забезпечення визначається ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Оскільки до складу грошового забезпечення входять одноразові види грошового забезпечення, то до грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія мають входити також одноразові види грошового забезпечення.

Матеріальна допомога на оздоровлення передбачена ст. 10-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Тим же пунктом Постанови № 1294 передбачена матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань.

Щомісячна додаткова грошова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, щомісячна додаткова грошова винагорода, індексація відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Щодо посилання відповідача на рішення Конституційного суду України від 13.05.2015 р. у справі № 4-рп/2015 за зверненням щодо тлумачення речення першого ч. 3 ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з приводу: чи є наведений в них перелік нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення вичерпним; чи в цей перелік можуть включатися й інші види грошового забезпечення, слід зазначити наступне. Як вбачається зі змісту вказаного рішення КСУ предметом тлумачення є перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення передбачений ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Зі змісту ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» можна зробити висновок, що додаткові види грошового забезпечення ійськовослужбовців поділяються на щомісячні та одноразові. Зі змісту рішення КСУ не вбачається, тлумачення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Також слід зазначити що статтею 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлені умови перерахунку пенсій військовослужбовцям: у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення або у зв`язку з введенням нових щомісячних видів грошового забезпечення. Предметом спору за даним позовом є перерахунок пенсії у зв`язку з неправильним обчисленням пенсії при її призначенні. З огляду на вищезазначене правовідносини, які виникають за даним позовом є відмінними від тих, яким надано офіційне тлумачення рішенням Конституційного Суду України у справі № 4-рп/2015, а відтак правові позиції наведеного рішення застосовані до данної справи бути не можуть.

Зі змісту ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» вбачається, що пенсія обчислюється з грошового забезпечення з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ст. 22 Конституції України встановлює, що При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В Рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. у справі № 8-рп/2005 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та офіційного тлумачення положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99 , від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004.

З аналізу рішень Конституційного Суду України по вищезазначених справах вбачається, що військовослужбовці потребують особливого соціального захисту, через особливості умов праці, характер виконуваної роботи, її складності і значущості, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод.

Також Конституційний Суд України в рішенні по справі № 8-рп/2008 від 11.10.2005 р. констатував висновки, викладені в наведених вище рішеннях, які зводяться до того, що Правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у зазначених рішеннях Конституційного Суду України полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту їх та їхніх сімей, зумовлений особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, жорсткими вимогами до дисципліни, професійної придатності, певним обмеженням конституційних прав і свобод. Здійснення таких заходів не залежить від розміру доходів цих осіб чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Ці гарантії не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. А тому вказані положення Закону не відповідають також вимогам частини п`ятої статті 17 Конституції України.

Окрім того, з рішення Конституційного Суду України вбачається, що не конституційними є положення про сплату страхових внесків з доходів (грошового забезпечення) осіб, які доходи отримують з державного бюджету України, оскільки такі положення не узгоджуються з конституційним положенням про гарантування права на соціальний захист, складовою якого є пенсійне забезпечення за рахунок також бюджетних джерел (стаття 46 Конституції України).

Конституційний Суд України зауважує в рішенні № 4-рп/2016, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України ). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України ).

Відповідно до ч. 2 ст. 92 ЗУ «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 року № 2136-ХІІІ Конституційний Суд може розвивати і конкретизувати юридичну позицію Суду у своїх наступних актах, змінювати юридичну позицію Суду в разі суттєвої зміни нормативного регулювання, яким керувався Суд при висловленні такої позиції, або за наявності об`єктивних підстав необхідності покращення захисту конституційних прав і свобод з урахуванням міжнародних зобов`язань України та за умови обґрунтування такої зміни в акті Суду. З аналізу наведеної норми вбачається, що відсутні підстави для зміни юридичної позиції. Таким чином, позиція Конституційного Суду України, висловлена у справі № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року є актуальною і на даний момент.

Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що положення законів які обмежують рівень пенсій, які призначаються за спеціальними законами, сплатою внесків до соціальних фондів суперечать конституції України, а саме: ст. 17, 22, 46, 48 головного Закону країни, відтак є неконституційними.

Судом встановлено, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. № 3668-VI було внесено зміни до ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та було встановлено, що пенсії призначаються з грошового забезпечення, з якого були сплачені внески на загальнообов`язкове соціальне страхування.

Таким чином, дане положення Закону вже були предметом розгляду Конституційного Суду України та визнані не конституційними.

Також суд зазначає, що з довідки, яку було надано військовою частиною НОМЕР_1 в порядку витребування доказів, вбачається, що з індексації грошового забезпечення були сплачені внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Щодо посилання відповідача на постанову Верховного Суду України від 10.03.2015 року по справі № 21-70а15 в контексті, що одноразові види грошового забезпечення включаються до обчислення пенсії за умови сплати з них єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування слід зазначити наступне.

В постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року наводяться дві ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.11.2014 року та від 03.04.2014 року. В одній ухвалі суд зазначав що разові види грошового забезпечення не можуть враховуватись при обчисленні пенсії, а в іншій зазначено, що разові види грошового забезпечення враховуються при обчисленні пенсії.

Постановою Верховного Суду України усунуто розбіжності при застосуванні ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та викладено правову позицію, відповідно до якої разові види грошового забезпечення враховуються при обчисленні пенсії. Таким чином, ВСУ не вирішував питання щодо обмеження грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія тими видами з яких були сплачені внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Окрім того, правовідносини, спір з яких розглядався Верховним судом України виникли у 2010 році, відтак до набрання чинності редакцією ч. 3 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка встановлювала, що при призначенні пенсії враховуються види грошового забезпечення з якого сплачувались внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З огляду на зазначене, вбачається, що при винесенні постанови Верховним Судом було процитовано норму ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка діяла на момент розгляду справи Верховним судом України, а відтак в даній частині з огляду на думку Конституційного Суду України застосована бути не може.

Відповідно до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 3-7 від 30.01.2007 р. призначення (перерахунок) пенсій органами пенсійного фонду України здійснюється на підставі документів, які надаються уповноваженими структурними підрозділами силових міністерств та відомств, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії документів.

Разом з тим, суд наголошує, що ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Таким чином, пенсіонери, мають право подавати документи, які впливають на розмір пенсії незалежно від силових міністерств та відомств.

Відповідно до ч. 2 тієї ж статті, Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Відтак відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії відповідно до наведеного Закону за останні 12 календарних місяців перед зверненням за перерахунком пенсії.

Відповідно до абз. 2 п. 13 Порядку № 3-1 Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

Таким чином, пенсіонери також можуть подавати документи за якими здійснюється перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані та відповідають закону, а відтак суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням матеріальної (грошової) допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації.

Разом з тим, необхідно зазначити, що вимоги щодо включення до грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія одноразової премії за грудень 2015 року не знайшли свого підтвердження та необґрунтовані, а відтак в цій частині позовні вимоги задоволенні бути не можуть.

Відповідач в своїх запереченнях посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Оскільки позивач отримує пенсію з 29.09.2016 року, а звернувся до суду у липні 2017 року, то відповідно він має право на перерахунок пенсії з 29.09.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 99, 100, 159-163, 167, 186, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, суд,-

п о с т а н о в и в
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 29.09.2016 р., у розмірі 70 % від грошового забезпечення, з урахуванням таких його видів: матеріальної (грошової) допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.

В решті задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя - О. А. Курганникова