Справа № 826/18496/13-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2017 року № 826/18496/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна індустрія № 1» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна індустрія № 1» (далі - позивач, ТОВ «Будівельна індустрія № 1») до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача по зменшенню задекларованих податкових зобов'язань позивача з ПДВ, сформованих за рахунок податкових накладних, виписаних позивачем підприємствам-контрагентам на загальну суму 87 888,00 грн., з яких ТОВ «Об'єкт» () за березень 2012 року на суму 5000 грн. та травень 2013 року на суму 11 410,00 грн.; Представництвом в Україні «Тодиги Конструкціоні Дженералі С.в.А» за травень 2012 року на суму 25633,33 грн., ТОВ «Євроювіліртрейд» (код ЄДРПОУ 3435442) за травень 2012 року на суму 9665,83 грн., ТОВ «Форум-Менеджмент Груп» () за травень 2012 року на суму 36 179,13 грн.;

визнати протиправними дії відповідача по зменшенню задекларованого податкового кредиту позивача по взаємовідносинах з ТОВ «ТД «Продсервісторг-Плюс» () за лютий-березень 2012 року на суму 27 860,00 грн. та ТОВ «Ентхілл» () за травень 2012 року на суму 37910,66 грн. всього на суму 65 771 грн.;

зобов'язати відповідача поновити в інтегрованій автоматизованій системі «Податковий блок» показники податкової звітності позивача з ПДВ та податкового кредиту шляхом виключення даних, внесених на підставі акту від 15.11.2013 №1346/26-53-22-03-21/37768897.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015, адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.05.2016 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення мотивоване, зокрема, тим, що для правильного вирішення справи необхідно дослідити відповідні обставини та встановити, чи впливають безпосередньо на права та обов'язки позивача оскаржувані дії податкового органу, чи порушені права позивача (за захистом яких він звернувся до суду) та чи порушені вони саме внесенням податковим органом до бази даних інформації про результат проведеної перевірки позивача, за результатами якої складено відповідний акт.

Ухвалою суду від 03.06.2016 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про неправомірність і протиправність оскаржуваних дій відповідача по зменшенню задекларованих позивачем показників податкових зобов'язань і податкового кредиту з ПДВ, які суперечать вимогам податкового законодавства. На думку позивача, зміна податковим органом, на підставі висновків акту перевірки без прийняття відповідного рішення, задекларованих податкових зобов'язань і податкового кредиту, як спосіб реагування на виявлені порушення, не передбачено законодавством та порушує права та інтереси позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що вважає дії контролюючого органу щодо внесення до Інформаційної системи змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підстав акту перевірки без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їх прав, оскільки вказана інформація є службовою та використовується відповідачем з метою здійснення податкового контролю.

Виходячи з положень частини 4 статті 122 КАС України, судом ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних доказів у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі наказу від 31.10.2013 №825 відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо взаємовідносин із ТОВ «ТД «Продсервісторг-Плюс» () за період лютий-березень 2012 року та ТОВ «Ентхіл» () за травень 2012 року, за результатами якої складено акт від 15.11.2013 №1346/26-53-22-03-21/37768897.

Згідно з висновками, викладеними в акті, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.201.1, п.201.2, п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкових зобов'язань, задекларованих в результаті взаємовідносин із ТОВ «Об'єкт» (), Представництвом в Україні «Тодиги Конструкціоні Дженералі С.а.А.», ТОВ «Євроювіліртрейд» (код ЄДРПОУ 3435442), ТОВ «Форум-Менеджмент Груп» () на загальну суму 87 888 грн., у т.ч.: за березень 2012 року - 30 633 грн., за травень 2012 року - 57 255 грн. та завищення податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам із ТОВ «Ентхіл» () та ТОВ «ТД «Продсервісторг-Плюс» () на загальну суму 65 771 грн., у т.ч.: за березень 2012 року - 27 860 грн., за травень 2012 року - 37 911 грн.

За результатами перевірки відповідачем зменшено в автоматизованій системі «Податковий блок» задекларовані позивачем показники податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 87 888,00 грн. і податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 65 771,00 грн.

Не погоджуючись за проведеним коригуванням показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ позивача за вказаний період в електронних базах даних, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів.

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з підпунктом 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Судом встановлено, що в період з 04.11.2013 по 15.11.2013 відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача щодо взаємовідносин із ТОВ «ТД «Продсервісторг-Плюс» за період лютий-березень 2012 року та ТОВ «Ентхіл» за травень 2012 року, за наслідками якої складено акт та зафіксовано встановлені порушення позивачем вимог п.201.1, п.201.2, п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Зазначені висновки зроблено відповідачем на підставі:

акта ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС від 19.06.2012 №609/22-40/32001026 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Продсервісторг-Плюс» з питань підтвердження відомостей по взаємовідносинах з контрагентами, якими сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит за період з 01.01.2012 по 30.04.2012, в якому зазначено про відсутність останнього за місцезнаходженням та здійснено посилання на пояснення гр. ОСОБА_2, директора та засновника ТОВ «ТД «Продсервісторг-Плюс», в яких він зазначив, що фактично фінансово-господарської діяльності підприємства не здійснював, первинних та податкових документів не підписував, зареєстрував вказане підприємство за грошову винагороду;

акта ДПІ у Дарницькому районі м. Києва ДПС від 06.07.2012 №400/23-60/37331553 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Ентхіл» з питань підтвердження відомостей по взаємовідносинах з контрагентами, якими сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит за період з 19.12.2011 по 06.07.2012, в якому зазначено про відсутність останнього за місцезнаходженням та здійснено посилання на пояснення гр. ОСОБА_3, директора ТОВ «Ентхіл», в яких він зазначив, що фактично фінансово-господарської діяльності підприємства не здійснював, первинних та податкових документів не підписував, зареєстрував вказане підприємство за грошову винагороду, а також посилання на висновок спеціаліста від 27.06.2012 №298, згідно якого підписи від імені ОСОБА_3 у реєстраційних документах ТОВ «Ентхіл» здійснені іншою особою.

На підставі наведеного відповідачем зроблено висновок про відсутність у ТОВ «Ентхіл» та ТОВ «ТД «Продсервісторг-Плюс» майна, виробничих та трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності, про відсутність наміру реального створення правових наслідків за правочинами, укладеними між позивачем та вказаними підприємствами, а також про невідповідність зазначених правочинів вимогам частин 1, 3 та 5 статті 203 Цивільного кодексу України, що, на думку відповідача, свідчить про порушення такими привочинами публічного порядку та невідповідність інтересам держави та суспільства.

За результатами перевірки відповідачем внесені зміни до показників податкової звітності позивача в ІС «Податковий блок», а саме зменшено показники податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 87 888 грн. і податкового кредиту в сумі 65 771 грн. за лютий-березень, травень 2012 року на підставі висновків акту перевірки від 15.11.2013 №1346/26-53-22-03-21/37768897 без прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до пунктів 79.2, 79.3 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Статтею 86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

При цьому, висновки акту перевірки не є остаточними, оскільки платник податків вправі надати свої зауваження до відповідного акту, які можуть в подальшому бути враховані податковим органом під час вирішення питання про здійснення нарахування грошових зобов'язань за результатами перевірки.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у відповідності до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

При цьому, формою такого самостійного визначення контролюючим органом податкового та/або грошового зобов'язання є податкове повідомлення-рішення, прийняте контролюючим органом на підставі акта перевірки платника податків.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2).

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 Податкового кодексу України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, і така інформація не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Тобто, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

При цьому як встановлено з матеріалів в ході розгляду справи, податкові повідомлення-рішення за наслідками здійснення цієї перевірки контролюючим органом не приймались, що свідчить про те, що виявлені порушення не призвели до донарахування грошових зобов'язань.

За таких обставин дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, у тому числі й складеного за її результатами акта, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 03 листопада 2015 року, від 01 грудня 2015 року, від 02 грудня 2015 року, від 03 лютого 2016 року (справи № 21-99а15, № 21-3133а15, № 821/377/15-а, № 21-4265а15), також неодноразово Вищим адміністративним судом України, зокрема, у постановах від 02 березня 2017 року у справі К/800/2086/15, від 13 червня 2016 року у справі К/800/24647/14, від 31 травня 2016 року № К/800/7040/15, ухвалі від 02 березня 2017 року по справі К/800/32880/15.

З огляду на викладене, ні акт перевірки, ні дії посадових осіб контролюючого органу щодо включення до акту певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника, що виключає підстави для визнання протиправними дій податкового органу щодо формування висновків в акті від 15.11.2013 №1346/26-53-22-03-21/37768897, а саме по зменшенню задекларованих податкових зобов'язань позивача з ПДВ, сформованих за рахунок податкових накладних, виписаних позивачем підприємствам-контрагентам на загальну суму 87 888,00 грн. та по зменшенню задекларованого податкового кредиту позивача по взаємовідносинах з контрагентами на суму 65 771 грн.

Відтак, оскільки акт перевірки не порушує прав позивача, а внесення до інформаційних систем змін без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача поновити в інтегрованій автоматизованій системі «Податковий блок» показники податкової звітності позивача з ПДВ та податкового кредиту шляхом виключення даних, внесених на підставі акту від 15.11.2013 №1346/26-53-22-03-21/37768897 не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз викладених законодавчих норм та обставин справи свідчить про те, що відповідач, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього законом обов'язок та довів правомірність вчинення своїх дій.

За таких обставин, суд за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур