Справа № 2-а-129/10/2410
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2011-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-129/10/2410 Головуючий у 1-й інстанції: Асташев С.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Курка О. П. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі м. Чернівці на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі м. Чернівці про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2010 року позивач звернувся до Садгірського районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Садгірському районі м. Чернівці про визнання дій відповідача протиправними; зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії у відповідності до ст. ст. 50, 54, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.09.2010 року; стягнення з відповідача на користь позивача пенсію за вересень місяць в сумі 4608,50 грн.; зобовязання відповідача здійснювати перерахунок пенсії позивачу виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період.

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.12.2010 року позов задоволено повністю: визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу державну та додаткову пенсії, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.09.2010 року; стягнуто з відповідача на користь позивача пенсійні виплати за період з 01.09.2010 року по 01.11.2010 року в сумі 6566,86 грн.; зобовязано відповідача здійснювати перерахунок пенсії позивачу виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.12.2010 року, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи з втратою працездатності, що повязана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області з письмовою заявою про перерахунок пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, віднесеної до 1 категорії, відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач - управління Пенсійного фонду України у Садгірському районі м. Чернівці відмовило позивачу в перерахунку пенсії з огляду на відсутність підстав для такого перерахунку, вказавши, що пенсію позивачу обчислено відповідно до норм чинного законодавства, зокрема, положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, являючись особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1, є інвалідом 3 групи, має право на отримання пенсії у відповідності до положень статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі основної пенсії по інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, із змінами внесеними п.п. 12, 15 ст. 28 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік", постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року.

Визнаючи ж дії відповідача незаконними суд першої інстанції, керувався Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, яким у справі № 1-28/2008, положення пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про держаний бюджет на 2008 рік", зокрема, до статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнано неконституційними та нечинними з моменту їх ухвалення. При цьому Конституційним судом України було зазначено, що внесення змін до законів України, зупинка їх дії чи скасування при прийнятті Законів України про Державний бюджет України на відповідний рік, який не має вищої юридичної сили стосовно інших законів, є неприпустимим оскільки вказані дії створюють протиріччя в законодавстві і як наслідок призводить до обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з того, що відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-12 від 28.02.1991 року пенсія особам віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно ж до частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6-ти мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема, інвалідам 3 групи у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" відзначено, що мінімальний розмір пенсії по віку встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 справа №1-21/2005 і рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 встановлено: Закон України "Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-2 від 28.02.1991 року визначає основні положення про реалізації конституційного права громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи і охорону їх життя і здоровя, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожний має право на безпечну для життя і здоровя навколишнє середовище і на відшкодування шкоди заподіяного порушенням цього права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок пенсії в розмірі передбаченому ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки зазначений Закон має вищу юридичну силу в порівняні з постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від 16.07.2008р., на які посилається відповідач.

Проте, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про законність вимог позивача на перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, помилково застосував норми процесуального права, а саме: задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача пенсійних виплат за період з 01.09.2010 року по 01.11.2010 року в сумі 6566,86 грн.

Колегія суддів зазначає, що позов в цій частині не належить задоволенню, оскільки суд не є органом, який нараховує кошти, відповідні нарахування проводяться Пенсійними органами. Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затверджене Указом Президента України від 01.03.2000 року № 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат.

Також, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині здійснювати перерахунок пенсії виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період. Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду зазначає, що заявлений позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки такі позовні вимоги суперечать змісту законодавства. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, а не обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Тому в задоволенні позову в цій частині позивачу слід відмовити.

Оскільки суд першої інстанції обставини справи встановив повно, правові норми, які регулюють відносини сторін, визначив правильно, проте при винесенні постанови у справі помилково застосував процесуальне право, то апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2010 року.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 201 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстав: правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Садгірському районі м. Чернівці залишити без задоволення.

Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2010 року змінити.

Абзац перший постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2010 року викласти наступним чином: Позов задовольнити частково.

Абзац четвертий та пятий резолютивної частини постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2010 року вилучити.

Доповнити резолютивну частину постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2010 року абзацом такого змісту: В решті позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2010 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 212, 254 КАС України

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_3

< Список > ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

секретар