Справа № 577/2406/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 р.Справа № 577/2406/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.10.2017 по справі № 577/2406/17

за позовом ОСОБА_1

до Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач, Конотопське ОУПФУ Сумської області), в якому просить суд визнати неправомірними дії Конотопського ОУПФУ Сумської області щодо відмови в зарахуванні до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду роботи у відокремленому підрозділі "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" з 26.08.1991 по 28.01.1994 та зобов'язати відповідача зарахувати до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду роботи у відокремленому підрозділі "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" з 26.08.1991 по 28.01.1994 з часу звернення за призначенням пенсії.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.10.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним рішення Конотопського ОУПФУ в Сумській області від 21 березня 2017 року № 4162/03-11 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов'язано Конотопське ОУПФУ в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно пункту "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з моменту звернення за призначенням пенсії.

Стягнуто із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень - Конотопського ОУПФУ Сумської області.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні всіх обставин, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.10.2017 та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції неправомірно здійснив втручання у дискреційні повноваження управління Пенсійного фонду, оскільки Пенсійний фонд при вирішенні питання про призначення пенсії наділений виключними повноваженнями щодо відмови або призначення пенсії.

В заперечення на апеляційну скаргу позивач вказав, що вважає необґрунтованою апеляційну скаргу відповідача та не вбачає правових підстав для скасування постанови cуду першої інстанції.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 07.12.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно трудової книжки позивач з 26.08.1991 по 28.01.1994 працював на посаді підземного горноробочого.

ОСОБА_1, досягнувши 57 річного віку та маючи 30 років трудового стажу, 17.03.2017 звернувся до Конотопського ОУПФУ Сумської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 31.03.2017 № 4162/-3-11 позивача проінформовано про те, що йому відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю необхідного трудового стажу, оскільки період роботи з 26.08.1991 по 28.01.1994 на посаді підземного горного робочого в відокремленому підрозділі "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" не враховано до трудового стажу.

Не погодившись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав за необхідне вийти за межі позовних вимог, а саме замість зобов'язання зарахувати до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду роботи у відокремленому підрозділі "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" з 26.08.1991 р. по 28.01.1994 р., слід зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно пункту "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з моменту звернення за призначенням пенсії.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно до п.2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення»" право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

З урахуванням зазначеного, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах набувають чоловіки після досягнення 55-річного віку, за наявністю страхового стажу з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1, досягнувши 57 річного віку та маючи 30 років трудового стажу, 17.03.2017 звернувся до Конотопського ОУПФУ Сумської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відмова в призначенні позивачу пенсії обгрунтована тим, що стаж роботи по Списку № 2 не підтверджений в установленому законом порядку.

Отже, спірним у вказаній справі є правомірність відмови відповідача в призначенні пенсії ОСОБА_1 через не підтвердження пільгового стажу роботи з 26.08.1991 по 28.01.1994 у відокремленому підрозділі "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія".

При цьому, відповідач відмовляється визнати пільговий стаж позивача виключно на тій підставі, що надана позивачем уточнююча довідка про підтвердження роботи на пільгових умовах від 10.12.2013 № 332, видана відокремленим підрозділом "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" не містить відомостей про підстави підпису документа. До довідки необхідно долучити довіреність на право підпису документу, оскільки відокремлені підрозділи не є юридичною особою і діють на підставі виданої юридичною особою довіреності. Направити запит до відокремленого підрозділі "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" для витребування необхідного документа управління не має можливості, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній Україні території.

Частиною 3 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Так, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи відмову відповідача в призначенні пенсії, викладену в листі від 31.03.2017 № 4162/03-11, на відповідність критеріям, встановленим ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів звертає увагу на таке.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1 п. 2.1., п. 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.05 № 22 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. До заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1. цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5); у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Щодо правовідносин у спорах про право на пільгову пенсію з підстав, встановлених пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ, Верховний Суд України раніше неодноразово висловлював правову позицію, суть якої зводиться до такого. Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу [постанови Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13) та 19 травня 2015 року (справа № 21-175а15)].

Згідно довідки структурного підрозділу "Авдієвського експериментального заводу" Регіональної філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 має 5 років 9 місяців 29 днів стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Як вбачається з копії трудової книжки (а.с.6-8), довідки відокремленого підрозділу "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" (а.с.10-11), наказу від 17.01.1995 №78/К "Про результати атестації робочих місць за умовами праці" (а.с. 12), ОСОБА_1 з 26.08.1991 по 28.01.1994 працював на підземних роботах на посадах, які дають йому право на призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2

Враховуючи те, що позивачем надані всі необхідні документи для призначення йому пенсії, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що період роботи ОСОБА_1 з 26.08.1991 по 28.01.1994 у відокремленому підрозділі "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" повинен бути зарахований до періоду роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, колегія суддів вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, оскільки останнім не застосовано жодних з указаних вище правових процедур підтвердження пільгового стажу, передбачених Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, та не враховано, що доступ до трудових архівів відповідних підприємств є неможливим внаслідок воєнних дій та тимчасової окупації частини території Донецької області.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку відповідач повинен був керуватися положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також пунктами 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, та перевірити наявність пільгового стажу та підтвердити право підпису посадової особи відокремленого підрозділу на підставі даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про незаконність дій відповідача по відмові в зарахуванні пільгового стажу та відмові в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки такі дії не відповідають вимогам ст.ст.1, 3, 8, 46 Конституції України, ст.ст.13, 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, а також з тим, що прийняте відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії не відповідає положенням чинного законодавства та міжнародним принципам верховенства права щодо прав людей на окупованих територіях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із обраним судом першої інстанції способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно пункту "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з моменту звернення за призначенням пенсії.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неправомірність втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду в частині вирішення питання про призначення пенсії позивачу.

Зважаючи на пункт 3 частини третьої статті 2 КАС України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, суд у цій справі має право і зобов'язаний перевірити обґрунтованість оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії.

Це узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії" (CASE OF OBERMEIER v. AUSTRIA); п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії" (CASE OF GRANDE STEVENS v. ITALY)).

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки" (CASE OF DRUЋSTEVNН ZБLOЋNA PRIA AND OTHERS v. THE CZECH REPUBLIC); п. 157 рішення від 21 липня 2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS); п. 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі "Брайєн проти Об'єднаного Королівства" (CASE OF BRYAN v. THE UNITED KINGDOM); п. 156-157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS); п. 4 рішення Європейської комісії з прав людини щодо прийнятності від 8 березня 1994 року у справі "ISKCON та 8 інших проти Об'єднаного Королівства" (ISKCON and 8 Others against the United Kingdom); п. 47-56 рішення від 2 грудня 2010 року у справі "Путтер проти Болгарії" (CASE OF PUTTER v. BULGARIA).

Так, судом першої інстанції правомірно встановлено факт виконання позивачем робіт, що містяться у Списку № 2, а також те, що ним документально підтверджено зайнятість за відповідною професією за результатами атестації умов праці, а тому відмова в призначенні пенсії з вказаних вище підстав визнана неправомірною.

Колегія суддів зазначає, що у випадку невиконання обов'язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов'язання прийняти рішення. Це цілком узгоджується з положеннями пункту 2 частини 4 статті 105, пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства.

При цьому судовою колегією враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки ефективним засобом захисту порушеного права у розумінні статті 13 Конвенції є забезпечення відновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, то судове рішення має містити зміну обсягу прав та забезпечення їх примусової реалізації, в тому числі шляхом зобов'язання відповідача призначити пенсію позивачу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну правову оцінку, прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.10.2017 по справі № 577/2406/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 12.12.2017.