Справа № 520/6152/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 520/6152/17

Головуючий у 1-й інстанції: Огренич І.В.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

13 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому просив: визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, викладене в листі від 13.02.2017 р. №64/Ж-11 щодо невизнання права на зарахування часу проходження військової служби у Збройних Силах у період з 26.04.1981 року по 18.04.1983 року до стажу роботи на посаді судді понад 20 років із виплатою грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди; визнати право на зарахування до 20-річного стажу роботи, що дає право отримання довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди часу проходження ним військової служби у Збройних Силах у період з 26.04.1981 року по 18.04.1983 року; зобов'язати УПФУ перерахувати довічне грошове утримання судді, зарахувавши до 20-річного стажу роботи, що дає право на довічне грошове утримання судді часу проходження ним військової служби у Збройних Силах у період з 26.04.1981 року по 18.04.1983 року та виплачувати в подальшому без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, починаючи з 22.12.2016 року.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а постанову суду - частково скасувати, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 22.12.2016 р. перебуває на обліку в управлінні ПФУ та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

30.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання та зарахуванням до пільгового стажу військової служби в Збройних Силах СРСР в період з 26.04.1981 року по 18.04.1983 року.

Листом управління №64/Ж-11 від 13.02.2017 року в задоволенні вказаної заяви позивачу відмовлено, однак останній, вважаючи дану відмову незаконною та такою, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим частково не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

До набрання чинності Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" спірні правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ "Про статус суддів".

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862- XII, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного утримання збільшується на 2 % заробітку, але не більше ніж 90% заробітку судді.

За приписами ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-УІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідної посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2%, але не більше ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Так, пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Положеннями ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 405-ХІ, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Водночас, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 зазначив, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних.

Враховуючи вказане, колегія суддів зазначає, що законодавством, що діяло на день набрання чинності Законом № 2453-VI було передбачено зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки останній був обраний на посаду до набрання чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2017 року у справі №К/800/29932/17 та у справі №К/800/29848/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що стаж роботи позивача надає останньому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що підтверджує часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Однак, колегія суддів вважає безпідставною позовну вимогу щодо перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання з 22.12.2016 року, оскільки відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нарахування, перерахунок та виплата пенсії здійснюється з часу звернення особи за таким перерахунком та виплатою, тобто з 30.01.2017 року - часу звернення позивача.

Крім того, відносно заявлених позовних вимог в частині виплати в подальшому довічного грошового утримання, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, спрямованого на відновлення порушених прав, свобод та інтересів, а тому у суду не має достатніх підстав вважати або припускати, що в майбутньому відповідач буде діяти протиправно, оскільки правовідносини на майбутні періоди між сторонами в часі ще не склалися. У зв'язку із цим суд вважає, що судове рішення не може в майбутньому регулювати суспільні відносини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № К/800/6683/14.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови суду І інстанції в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про часткову неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції частково не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення суду - частково скасувати.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити частково.

Пункт 4 постанови Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі перерахувати довічне грошове утримання судді у відставці, призначене ОСОБА_2, зарахувавши до 20-річного стажу роботи, що дає право на довічне грошове утримання судді часу проходження ним військової служби у Збройних Силах у період з 26.04.1981 року по 18.04.1983 року та виплатити без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 N 2453-VI, починаючи з 30.01.2017 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.