Справа № 810/3860/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року м.Київ № 810/3860/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу перед бюджетом на суму 25000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не сплачено у встановлений законодавством строк грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб, яке виникло на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.10.2015 №6972-17, у зв'язку з чим утворився податковий борг у сумі 25000,00 грн., який позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про відсутність у нього боргу зі сплати податкового боргу зі сплати з транспортного податку з фізичних осіб, у зв'язку із скасуванням у судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 16.10.2015 №6972-17.

Представник позивача у судовому засіданні 16.11.2017 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 16.11.2017 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 16.11.2017 суд за письмовим клопотанням представника позивача поставив на обговорення сторін питання про можливість продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження. Представники сторін щодо продовження розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечували.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

При цьому суд зазначає, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Узинської міської ради 22.09.2012 року, прізвище відповідача було змінено з ОСОБА_1 на ОСОБА_1, відтак суд зазначає, що належним відповідачем по справі є ОСОБА_1.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля марки TOYOTA HIGHLANDER, рік випуску 2011, об'єм двигуна 3456 куб.см., реєстраційний № НОМЕР_2, дата реєстрації автомобіля 04.06.2011, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3, виданим Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області (а.с.77-78).

Як вбачається з матеріалів справи, Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.10.2015 №6972-17, яким позивачу нараховане грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у сумі 25000,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з цією позовною заявою стала несплата відповідачем податкових зобов'язань з транспортного податку з фізичних осіб, з приводу чого суд зазначає наступне.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, яким шляхом викладення в новій редакції статей 265-267 Податкового кодексу України, було введено транспортний податок з фізичних осіб.

Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України (у редакції, чинній станом на 01.01.2015) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Пунктом 267.4 статті 267 ПК України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з вимогами підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пп.267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України).

Судом встановлено, що рішенням тридцять першої сесії шостого скликання Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області від 31.12.2014 №31-343 «Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Узин» встановлено на території міста Узин, зокрема, податок на майно, а саме, транспортний податок.

Пунктом 5 вказаного рішення встановлено, що рішення набуває чинності з 01.01.2015.

Вказаним рішення затверджено положення про транспортний податок ( додаток 3), згідно з п.1 якого платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що є об'єктами оподаткування.

Пунктом 2 Положення визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовуються до 5 років і мають об'єм циліндрів понад 3000 куб.м.

Згідно із п.4 Положення ставка податку встановлюється в розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування (а.с.47-48).п.п

Підпункт 14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлює, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 .14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Статтею 57 Податкового кодексу України визначені строки сплати податкового зобов`язання.

Пунктом 57.2 ст.57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пункт 58.2 статті 58 ПК України).

Відповідно до абз.2-3 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом податкове повідомлення-рішення від 16.10.2015 №6972-17, яким відповідачу нараховане грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на суму 25000,00 грн., було надіслано на адресу відповідача, однак поштова кореспонденція повернулась із відміткою оператора поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с.11 зворотній бік).

Згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було направлено ОСОБА_1 податкову вимогу №494-23/2 від 10.03.2016 на загальну суму 25000,00 грн. на адресу відповідача, що зазначена у відомостях адресно-довідкового підрозділу територіального органу УДМС України у Київській області, проте поштове відправлення було повернуто позивачу з відміткою оператора поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с.13).

Абзацом 1 п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз.4 п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з позовом до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.10.2015 № 6972-17, податкової вимоги № 494-23/2 від 10.03.2016, якими їй було визначено грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. за 2015 рік.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 у справі №810/772/17 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року - скасовано.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області з нарахування податкового зобов'язання ОСОБА_1 з транспортного податку за 2015 рік, згідно податкового повідомлення рішення № 6972-17 від 16.10.2015 .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області форми "Ф" № 6972-17 від 16.10.2015.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області форми "Ф" №494-23/2 від 10.03.2016.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 4032, 00 грн. (чотири тисячі тридцять дві гривні 0 копійок).

Відповідно до ч.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Оскільки постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2017 по справі № 810/772/17 ухвалена у відкритому судовому засіданні, та враховуючи положення частини п'ятої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, датою набрання законної сили вказаного судового рішення є 23.10.2017.

Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до змісту листа Вищого адміністративного суду України "Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України" від 14.11.2012 року № 2379/12/13-12 наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування. При застосуванні цих процесуальних норм судам варто враховувати, що правове значення преюдиційних обставин, які передбачені частиною першою статті 72 КАС України, відрізняється від такого для обставин, що визначені частиною четвертою цієї ж статті.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_1 податкового боргу щодо грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб, визначеного на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.10.2015 №6972-17 та податкової вимоги №494-23/2 від 10.03.2016, оскільки вказані податкове повідомлення-рішення та податкова вимога визнані протиправними та скасовані в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Під час розгляду справи позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність у відповідача податкового боргу з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік сумі 25000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст.161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.