Справа № 402/1258/17
Суддя: Ясінський Л. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/1258/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Ясінського Л. Ю.

при секретарі - Кашнікову І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. адміністративну справу за позовом позивача Благовіщенського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа: ОСОБА_2, про скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 30.10.2017 ВП № 53861293 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.10.2017 року,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого зазначається, що 10.05.2017 року на адресу позивача надійшла постанова, державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 03.05.2017 року ВП №53861293, про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №402/1070/16-а, виданого Ульяновським районним судом Кіровоградської області 18.04.2017 року, про зобов"язання управління відновити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років.

На виконання вищевказаної постанови управління 10.05.2017 року повідомило відповідача про виконання виконавчого документа у повному обсязі, а саме про те, що управлінням було відновлено виплату ОСОБА_2 з 01.06.2015 року раніше призначеної пенсії за вислугою років в розмірі 90 відсотків. Поновлену пенсію з 01.06.2015 року в сумі 181422,59 грн., виплачено 04 квітня 2017 року за основними списками через ПАТ "Приватбанк" платіжне доручення №378 від 04.04.2017 року.

Підстави для поновлення пенсії із 01.01.2017 року відсутні.

27.09.2017 року позивачем отримано постанову, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової О.В. від 26.09.2017 року ВП №53861293 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

01.11.2017 року на адресу позивача надійшли постанови, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової О.В., про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн. від 30.10.2017 року ВП №53861293 та про стягнення із боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 154,20 грн. від 30.10.2017 року ВП №53861293.

Позивач вважає, що правових підстав для винесення оскаржуваних постанов у державного виконавця не було, оскільки управлінням, враховуючи надані законодавством повноваження, було фактично виконано рішення суду до відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено відділ примусового виконання, у встановлені законодавством строки.

До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача до суду не з'явився, направивши письмові заперечення, де вказав, що дії державного виконавця здійснені в межах чинного законодавства, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також просив розглядати справу за його відсутності.

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні позовних вимог суд виходить з того, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебувало виконавче провадження №53861293 з примусового виконання виконавчого листа №402/1070/16а, виданого 18.04.2017 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області про зобов"язання Ульяновського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області відновити ОСОБА_2 з 01.06.2015 року виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років, згідно ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" ( в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру"), в розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсій.

10.05.2017 року на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 03.05.2017 року ВП №53861293, про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №402/1070/16-а, виданого Ульяновським районним судом Кіровоградської області 18.04.2017 року, про зобов"язання управління відновити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років.

На виконання вищевказаної постанови управління 10.05.2017 року повідомило відповідача про виконання виконавчого документа у повному обсязі, саме те, що управлінням було відновлено виплату ОСОБА_2 з 01.06.2015 року раніше призначеної пенсії за вислугою років в розмірі 90 відсотків.

Поновлену пенсію з 01.06.2015 року в сумі 181422,59 грн., виплачено 04 квітня 2017 року за основними списками через ПАТ "Приватбанк" платіжне доручення №378 від 04.04.2017 року. У відповіді зазначено, що підстави для поновлення пенсії із 01.01.2017 року відсутні, що є невиконанням рішення суду у цій частині.

27.09.2017 року позивачем отримано постанову, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової О.В., від 26.09.2017 року ВП №53861293 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

01.11.2017 року на адресу позивача надійшли постанови, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової О.В., про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн. від 30.10.2017 року ВП №53861293 та про стягнення із боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 154,20 грн. від 30.10.2017 року ВП №53861293.

Відповідно до ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання. Порядок звернення рішення до виконання визначений ст.ст.258-267 КАС України та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів щодо примусового виконання судового рішення, забезпечити його повне, належне виконання.

Положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною 1 п. 5 вказаної статті, серед іншого визначено, що виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010р. № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 9 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що боржником рішення суду виконано в повному обсязі, однак не до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець був зобов'язаний винести спірну постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому, у державного виконавця не було підстав для застосування приписів ч.9 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з п.5 ч.1ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Як убачається із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (№ 1404-VIII), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, виходячи із вищевказаного суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно прийняв спірну постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

За змістом статті 42 Закону 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3)стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п.2, п.3 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.12р. №512/5, зареєстрованої в Мінюсті від 02.04.12р. за №489/20802 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Інструкція) фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року N 554.

Витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі, якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Отже, оскільки доказів сплати позивачем витрат з виконавчого провадження суду надано не було, суд робить висновок про те, що державним виконавцем обґрунтовано відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження.

За таких обставин, суд констатує відсутність правових підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення витрат виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Суд не вирішує питання з приводу розподілу судових витрат, оскільки в позові було відмовлено, а позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257 КАС України, ст.ст. 18,74,75 Закону України "Про виконавче провадження", суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні позову Благовіщенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа: ОСОБА_2, про скасування постанов, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової О.В., про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн. від 30.10.2017 ВП № 53861293 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 154,20 грн. від 30.10.2017 року ВП №53861293 - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії.

ССуддя: Л. Ю. Ясінський