Справа № 805/2773/17-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олішевська В.В.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року справа № 805/2773/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання - Куленко О.Д., за участю представника відповідача - Лапшенкова Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі № 805/2773/17-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_3 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді по суті скарги, зобов'язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_3 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді по суті скарги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_3 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді по суті скарги, зобов'язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_3 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді по суті скарги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19 липня 2017 року він отримав відповідь з Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області, відповідно до якого зазначено, що на даний час органи національної поліції не розслідують кримінальне провадження за заявою ОСОБА_3 Позивач зазначав, що у наданій відповіді не було зазначено, що його звернення направлено до належного органу для розгляду та надання відповіді по суті скарги.

В зв'язку з чим, позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення скарги до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області направити його скаргу до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді на скаргу.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі № 805/2773/17-а позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_3 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді на скаргу; зобов'язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_3 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді на скаргу; в решті позовних вимог відмовлено.

24 листопада 2017 року на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому висловлено прохання провести судове засідання по справі № 805/2773/17-а в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Приморському районному суду м. Маріуполя Донецької області за адресою: проспект Будівельників, буд. 52-а, м. Маріуполь, Донецька область, 87525.

Керуючись ч. 1-3 ст. 122-1 Кодексу адміністративного судочинства України, Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.11.2017 задовольнив зазначене клопотання.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу та в режимі відеоконференції відповідно до ст.ст. 41, 122-1 КАС України.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 травня 2017 року по справі № 263/5702/17 скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Центрального ВП ГУНП в Донецькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення задоволено.

Зобов'язано відповідальних осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_3 від 03 квітня 2017 року (а.с. 12-13).

08 червня 2017 року на офіційний портал органів виконавчої влади України: Урядову «гарячу лінію» 1545 надійшло звернення ОСОБА_3, яке зареєстровано за № ЖА-6972811. (а.с. 5).

Відповідно до якого позивач зазначив, що 24 травня 2017 року своєю ухвалою Жовтневий районний суд м. Маріуполя зобов'язав посадових осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву ОСОБА_3 від 03 квітня 2017 року про скоєння відносно останнього злочину. Також зазначав, що до теперішнього часу він по даному кримінальному провадженню не допитаний та ніякі слідчі дії по ньому не проводяться. У зв'язку з вищевикладеним позивач просив притягнути слідчого, який розслідує дане провадження до суворої відповідальності, зобов'язати слідчого провести по даному кримінальному провадженню необхідні слідчі дії.

Колегією суддів встановлено, що відповідне звернення ОСОБА_3 було направлено для розгляду до Головного управління Національної області в Донецькій області та зареєстровано у відділу документального забезпечення ГУНП в Донецькій області за вхідним № Ж-2942 від 27 червня 2017 року (а.с. 41). Так, 29 червня 2017 року звернення ОСОБА_3 від 08 червня 2017 року для організації розгляду в межах компетенції надійшло до Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яке зареєстровано за вхідним № Ж-616кц від 29 червня 2017 року (а.с. 43).

За результатами проведеної перевірки складено висновок службової перевірки від 11 липня 2017 року, затверджений начальником відділу поліції - начальником СВ Центрального ВП ГУНП в Донецькій області Гребенюком К.В. (а.с. 33-34).

12 липня 2017 року Центральним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області позивачу направлено лист за вих. № Ж-616кц/101/03-2017, відповідно до якого було повідомлено, що Центральним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області проведено перевірку за результатами якої встановлено, що за даними Інтегрованої інформаційно - пошукової системи Національної поліції встановлено, що кримінальне провадження за фактом вчинення відносно позивача кримінального правопорушення слідчім відділом Центрального ВП ГУНП в Донецькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилось та в провадженні СВ Центрального ВП ГУНП в Донецькій області не перебуває (а.с. 32).

Позивач не погоджується з результатами його скарги та вважає, що Головне управлінням Національної поліції в Донецькій області не мало повноважень для розгляду його скарги та в межах Закону України «Про звернення громадян» зобов'язано було направити скаргу для розгляду до належного органу, а саме до прокуратури Донецької області, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96 (далі по тексту - Закон № 393) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 393 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч. 1, 4 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Приписами статті 5 зазначеного Закону визначено, що Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв'язку через визначені контактні центри, телефонні «гарячі лінії» та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 393 якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Частиною 1 статті 16 Закону № 393 визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно статті 19 Закону № 393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Колегією суддів встановлено, що позивач 08 червня 2017 року звернувся зі скаргою до Урядової «гарячої лінії» 1545, відповідно до якої зазначав, що ухвалою Жовтневий районний суд міста Маріуполя зобов'язував посадових осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву ОСОБА_3 від 03 квітня 2017 року про скоєння відносно нього злочину. Позивач зазначав, що на час звернення зі скаргою ОСОБА_3 не був допитаний та не яких слідчих дій по ньому не проводяться. У зв'язку з вищевикладеним, за бездіяльністю щодо розслідування кримінального провадження, просив притягнути слідчого, який розслідує дане кримінальне провадження до відповідальності, зобов'язати слідчого провести по даному кримінальному провадженню необхідні слідчі дії (а.с. 32).

Зазначене звернення позивача було направлено на розгляд до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (а.с. 41), та в подальшому було передано за належністю для розгляду Центрального ВП ГУНП в Донецькій області (а.с. 43).

Відповідач вважає, що Центральним ВП ГУНП в Донецькій області правомірно розглянуто звернення позивача та зазначає, що у нього були відсутні підстави для передання звернення до розгляду до прокуратури Донецької області, оскільки з наданого звернення не можливо встановити що воно звернуто до слідчих прокуратури Донецької області, та відповідно питання щодо проведення досудового розслідування, порушені у зверненні, відносяться до органів Національної поліції.

Однак, колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, оскільки у скарзі позивача від 08 червня 2017 року він зазначає, що ухвалою Жовтневий районний суд м. Маріуполя зобов'язував відповідних посадових осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладене в заяві ОСОБА_3 від 03 квітня 2017 року, та вказував на те, що по даному кримінальному провадженню не допитаний та не яких слідчих дій не проводилось, та просив за бездіяльність щодо розслідування кримінального провадження притягнути до відповідальності слідчого, який розслідував дане провадження до відповідальності, та зобов'язати слідчого провести по даному кримінальному провадженню слідчі дії.

З огляду на викладене колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач у відповідності до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» повинен був направити скаргу позивача від 08 червня 2017 року для розгляду до прокуратури Донецької області, оскільки скарга подана на дії та бездіяльність безпосередньо на слідчих прокуратури Донецької області, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 травня 2017 року, якою відповідних посадових осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне провадження, викладені в заяві ОСОБА_3 від 03 квітня 2017 року.

З зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_3 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді по суті скарги та зобов'язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_3 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді на скаргу.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 11, 24, 41, 122-1, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі № 805/2773/17-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі № 805/2773/17-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 13.12.2017.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов