Справа № 812/1630/17
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1630/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Карча В.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Лобко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2017 до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі - ГУ Держгеокадастру, відповідач), в якому позивач зазначив таке.

Позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Луганській області із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,000 га, за рахунок земель державної власності - земель сільськогосподарського призначення, угіддя, рілля, розташованих за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області, КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002.

Листом від 09.06.2017 за № Ш-1058/0-856/6-17 «Про розгляд заяви» відповідач відмовив позивачеві у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою з тих підстав, що за інформацією Відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадарстру у Луганській області витребувана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні.

Позивач уважає такі дії відповідача протиправними з наступних підстав.

У відмові № Ш-1058/0-856/6-17 не зазначено жодного посилання на норми чинного законодавства, які б обґрунтовували зазначені підстави у відмові, а також не зазначено назви, дати та номеру документа, на підставі якого і коли саме земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах.

Згідно з п. 3 ст. 136 Земельного кодексу України, на яку посилається відповідач у відмові, земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Однак, позивач зазначає, що зазначена в його клопотанні земельна ділянка не включена до переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги, а лише включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні.

На підставі викладеного позивач просив: визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Луганській області у видачі дозволу та зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Луганській області надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеному в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову з таких підстав.

12.05.2017 за вх. № Ш-1058/0/5-17 до відповідача надійшла заява ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності, землі сільськогосподарського призначення, угіддя рілля, яка розташованої за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області, КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002.

Разом з тим, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області видало наказ від 15.05.2017 № 114 «Про внесення змін до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами», згідно якого додатково включено 3 земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 34,6950 га до переліку земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, зокрема, земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області, орієнтовною площею 15,6900 га. Також надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 15,6900 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області.

Відтак, у відповідності до ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України земельна ділянка не може надаватися в користування до завершення торгів.

Зважаючи на викладене, відповідь позивачеві щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є законною.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Луганській області видати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, то відповідач зазначає, що право надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови в його наданні є дискреційним повноваженням, а тому задоволення вказаної вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд дійшов такого.

Судом установлено, що 12.05.2017 позивач ОСОБА_3 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Луганській області з заявою від 05.05.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Петровській сільській раді Сватівського району Луганської області, КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002 (арк. спр. 60-61). До заяви позивач додав графічні матеріали - викопіювання з кадастрової карти із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію паспорту та ідентифікаційного номера, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (арк. спр. 10).

Листом від 09.06.2017 за № Ш-1058/0-856/6-17 «Про розгляд заяви» відповідач відмовив позивачеві у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою з тих підстав, що за інформацією Відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадарстру у Луганській області витребувана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні (арк. спр. 11).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Частинами першою та другою, пунктом «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено таке.

Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з частинами першою та другою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом «в» частини третьої цієї статті передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частини шостої цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Луганській області Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Луганської області (арк. спр. 65-75).

Пунктом «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з цим, згідно з частиною третьою статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Аналіз наведених правових норм показав, що громадянам гарантується право безоплатного одержання земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності.

Зазначене право реалізується за заявочним принципом та додержанням процедури погодження надання земельної ділянки, зокрема, органом виконавчої влади, в розпорядженні якого перебуває заявлена до одержання на безоплатній основі земельна ділянка.

Водночас, право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства не є абсолютним і може бути обмежене з підстав, визначених частиною третьою статті 136 Земельного кодексу України.

Як слідує з матеріалів справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 15.05.2017 № 114 доповнено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги окремими лотами (арк. спр. 55-56).

Згідно з додатком до наказу земельну ділянку орієнтовною площею 15,6900 га на території Петрівської сільської ради Сватівського району, кадастровий номер НОМЕР_3, в межах якої позивач виявив бажання отримати земельну ділянку площею 2,0000 га, включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги окремими лотами (арк. спр. 57).

Водночас, суд звертає увагу, що на час звернення позивача із заявою 12.05.2017 вказана земельна ділянка не була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

Крім того, як слідує з оскарженої відмови, реалізація земельної ділянки можлива у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні. Тобто, проведення земельних торгів поставлено в залежність від набрання чинності Законом України «Про обіг земель сільськогосподарського призначення». Тоді як частина третя статті 136 Земельного кодексу України, на яку посилається відповідач в обґрунтування свого рішення, стосується земельних ділянок, які вже виставлені на земельні торги.

Отже, у Головного управлінням Держгеокадастру у Луганській області не було підстав для відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у зв'язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки, об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначені обставини свідчать про те, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в наданні позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення заявленої земельної ділянки у власність є безпідставною, не ґрунтується на законі, у зв'язку із чим суд робить висновок про задоволення позовних вимог у частині визнання відповідної відмови відповідача протиправною.

Щодо позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002), суд зазначає таке.

У рішенні по справі «Класс та інші проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру у Луганській області щодо надання або відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження ГУ Держгеокадастру у Луганській області щодо здійснення дозвільної діяльності на розробку проекту землеустрою та зобов'яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Водночас, у відповідності до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог. На думку суду, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Луганській області повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з урахуванням обставин, встановлених у даній справі.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою цієї статті якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 640 грн судового збору (арк. спр. 2).

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до задоволеної частини позовних вимог, а саме - в сумі 320 грн.

Керуючись статтями 2, 11, 70, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, викладену в листі від 09.06.2017 № Ш-1058/0-856/6-17, у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002).

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області (КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 18, Квартал 002).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, буд. 17, ) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 320 грн 00 коп. (триста двадцять грн 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2017 року.

Суддя І.О. Свергун