Справа № 817/632/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" грудня 2017 р. Справа № 817/632/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: від позивача- Никонця Д.А.; від відповідача - Бабинця М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" вересня 2017 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Рівнеазот» (правонаступником якого є - Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот» (далі - ПрАТ «Рівнеазот») звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про:

- визнання протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо відмови в зарахуванні наявної переплати за платежем податок на прибуток у розмірі 2622600,69 грн. в рахунок на електронний рахунок ПАТ «Рівнеазот» по податку на додану вартість;

- зобов'язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби вчинити дії щодо зарахування існуючого надмірно сплаченого зобов'язання з податку на прибуток (код платежу 11021000) у розмірі 2622600,69 грн. в рахунок зобов'язань по податку на додану вартість, на електронний рахунок ПАТ «Рівнеазот» № 7027 (відкритий в Казначействі України, МФО 899998).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.09.2017року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинення певних дій відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що сума переплати за платежем податок на прибуток, яка виникла на підставі здійснених ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» у вересні-жовтні 2012 року та листопаді 2013 року авансових платежів повинна була бути зарахована органом ДФС в рахунок погашення узгодженого грошового зобов'язання, що виникло в результаті досягнення податкового компромісу на підставі поданої підприємством заяви від 18.03.2015 року. Натомість наявна на даний час переплата з податку на прибуток підприємств, про зарахування якої в рахунок сплати зобов'язань з податку на додану вартість, зверталось ПАТ «Рівнеазот», виникла у березні 2015 року, а саме відповідно до платіжного доручення від 23.03.2015 року №2581, яким позивачем сплачено 16376443,05грн. Таким чином, позивач вказує на те, що вищезазначені дії відповідача не узгоджуються з приписами чинного податкового законодавства України, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем був розрахований платіж за авансовим внеском з податку на прибуток приватних підприємств за 09 місяців 2012 року та за 2013 рік в розмірі 2640000,00 грн., який було сплачено згідно платіжних доручень № 10012 від 14.09.2012 року, № 11472 від 24.10.2012 року та № 13708 від 29.11.2013 року (а.с. 14-15).

На підставі вказаних вище платіжних документів станом на 31.12.2014 року у ПАТ «Рівнеазот» виникла переплата за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 2622600,69 грн., яка обліковувалась по картці особового рахунку підприємства (а.с. 55).

08.02.2017 ПрАТ «Рівнеазот» звернулося із заявою № 501 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зарахування надмірно сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 2622600,69 грн. відповідно до п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України на електронний рахунок № 7027 по податку на додану вартість (а.с. 12).

03.04.2017 на адресу позивача надійшов лист Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 13387/10/28-10-41-03-10 від 06.03.2017 в якому зазначено, що станом на 06.03.2017 в інтегровані картці платника ПрАТ «Рівнеазот» з податку на прибуток приватних підприємств обліковується переплата в розмірі 2622600,69 грн.

Наведені обставини сторонами не заперечуються.

Водночас судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у зарахуванні зазначеної переплати в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, оскільки стверджує, що згідно аналізу інтегрованих карток платника за 2014-2017 роки переплата названого податку виникла до 2014 року, а тому на підставі вимог п. 43.3 ст. 43 та п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України переплата у розмірі 2622600,69 грн. не може бути ні повернута на розрахунковий рахунок підприємства, ні зарахована в рахунок погашення податкового боргу або погашення податкового зобов'язання з інших платежів, оскільки по ній минув термін позовної давності (а.с. 13).

Суд першої інстанції погодився з позицією відповідача та на тій підставі, що переплата названого податку виникла до 2014 року по ній минув встановлений законодавством термін повернення відмовив позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та зібрані у справі докази, колегією суддів враховано, що згідно підпункту 14.1.115 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Разом з тим, відповідно до п. 43.3 ст. 43, п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Отож, платник податку, вправі розпоряджатися власними коштами, зокрема шляхом звернення до податкового органу з заявою про здійснення заліку податкових зобов'язань протягом 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми.

Колегією суддів встановлено, що сплачений авансовий внесок на підставі платіжних доручень №10012 від 14.09.2012року, № 11472 від 24.10. 2012 року та №13708 від 29.11.2013року був сплачений відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України.

Матеріалами справи підтверджено, що переплата з вказаного податку виникла до 2014року.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що на підставі акту перевірки № 159/28-10-40-30/05607824 від 11.02.2015 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 06.03.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 409411076,25 грн. з яких за основним платежем 327528861,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 81 882 215,25 грн. (а.с. 17).

Вказана сума грошового зобов'язання була відображена у картці особового рахунку платника податків (а.с. 78-79).

Відповідно до п. 1 підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Пунктом 2 підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим (п.7 підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Отож, з обумовлених положень законодавства слідує, що днем узгодження податкових зобов'язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях які не узгоджені є дата подання такої заяви про застосування податкового компромісу до відповідного контролюючого органу. Податковий компроміс застосовується за умови сплати 5% від сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, що в даному випадку складає 16 376 443,05грн.

18.03.2015 ПрАТ «Рівнеазот» було подано заяву №6306/10 про досягнення податкового компромісу за обумовленим податковим повідомленням -рішенням.

З врахуванням зазначених обставин справи та положень законодавства, дата подання позивачем заяви про досягнення податкового компромісу (18.03.2015року) є днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні - рішенні № від 06.03.2015року.

За змістом пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є, зокрема, суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена, зокрема, за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу.

Відтак, сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків, що виникло на підставі податкового повідомлення - рішення № від 06.03.2015року здійснюється за рахунок сум надміру сплачених платежів з цього податку до відповідних бюджетів (без будь - якої заяви платника).

За таких обставин, на дату узгодження податкового зобов'язання (18.03.2015року), визначеного податковим повідомленням - рішенням № від 06.03.2015року, сума переплати, що виникла до 2014 року у розмірі 2 622 600,69грн підлягала зарахуванню у сплату зобов'язань, що виникло на підставі названого податкового повідомлення - рішення.

Рішення про застосування процедури податкового компромісу (та списання 95% нарахованого зобов'язання) до податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2015 було прийнято лише 26.03.2015року Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків за наслідком розгляду зазначеної заяви позивача було прийнято рішення № 7623/10/28-10-40-3-09.

Враховуючи, що в порядку податкового компромісу підлягала до сплати сума 5%, що складає - 16 376 443,05грн. На дату узгодження названого грошового зобов'язання (18.03.2015року) сплата обумовленої суми здійснена (в порядку ст. 87 ПК України) за рахунок наявної переплати з цього ж податку у розмірі 2 622 600,69грн. Решта суми зазначеного зобов'язання у розмірі 13 753 842,36грн погашена за рахунок коштів сплачених платіжним дорученням №2581 від 23.03.2015року, яким перераховано суму податку на прибуток у розмірі 16 376 443,05 грн.

Таким чином, решта суми зазначеного податку сплаченого платіжним дорученням №2581 від 23.03.2015року (16 376 443,05 грн.-13 753 842,36грн) у розмірі 2 622 600,69грн є переплатою, яка виникла - 23.03.2015року.

Отож, на дату подання позивачем заяви №501 від 08.02.2017року про зарахування обумовленої сум переплати з податку на прибуток в рахунок погашення податкового зобов'язання з податку на додану вартість, строки визначені п. 43.3 ст. 43, п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України щодо повернення сум переплати (надміру сплаченого податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми не сплинули.

З огляду на встановлені судом обставини справи та положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу наявної переплати за платежем податок на прибуток у розмірі 2622600,69 грн. в рахунок погашення податкового боргу на електронний рахунок ПАТ «Рівнеазот» по податку на додану вартість є протиправною.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати прийняттям нового про задоволення позову та присудження на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" задовольнити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" вересня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою:

-визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо відмови в зарахуванні наявної переплати за платежем податок на прибуток у розмірі 2622600,69 грн. в рахунок на електронний рахунок ПАТ «Рівнеазот» по податку на додану вартість;

- зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби вчинити дії щодо зарахування існуючого надмірно сплаченого зобов'язання з податку на прибуток (код платежу 11021000) у розмірі 2622600,69 грн. в рахунок зобов'язань по податку на додану вартість, на електронний рахунок ПАТ «Рівнеазот» № 7027 (відкритий в Казначействі України, МФО 899998).

Присудити на користь ПАТ «Рівнеазот» (КОД ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3360грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" м.Рівне - 17,33017

3- відповідачу/відповідачам: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби вул.Дегтярівська,11-Г,м.Київ 119,04119

- ,