Справа № 826/12534/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Аліменка В.О.

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Щасливий Дім" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Щасливий Дім" до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування Наказу № 281 від 21.08.2017, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А :

02 жовтня 2017 року Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Щасливий Дім" звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування Наказу № 281 від 21.08.2017, зобов'язання вчинити дії.

02 жовтня 2017 року позивачем було подано клопотання про забезпечення позову, в якому він просив забезпечити адміністративний позов шляхом:

зупинення дії оскаржуваного наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт - від 21.08.2017 № 281;

заборони Відповідачу вчиняти будь-які дії щодо зупинення будівельних робіт житлового будинку за адресою: вул. Уральська, 41/51, вул. Листопадна, 51 б, у Голосіївському районі м. Києва;

зобов'язання, до набрання постановою суду законної сили, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подати для внесення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до реєстру документів, що дають право виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформацію про наступну зареєстровану Декларацію: декларація про початок виконання будівельних робіт № КВ 06 від 10.02.2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року у задоволенні клопотання відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може якимось чином ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про забезпечення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що у зв'язку із прийняттям оскаржуваного наказу, позивач позбавлений права здійснювати будівельні роботи, що може призвести до відкладення завершення будівництва житлового будинку, вплинути на виконання позивачем зобов'язань перед інвесторами та спричинити необхідність відшкодування компенсацій за неналежне виконання замовником зобов'язань за інвестиційними договорами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому, колегія суддів враховує, що КАС України передбачає два способи забезпечення позову: зупинення дії оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборона вчинення певних дій.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відокремлених матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Таких доказів також не було надано позивачем до апеляційної скарги.

Отже, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди його правам.

Доводи, викладені в заяві з приводу того, що оскаржуваний наказ відповідача може призвести до відкладення завершення будівництва житлового будинку, вплинути на виконання позивачем зобов'язань перед інвесторами та спричинити необхідність відшкодування компенсацій за неналежне виконання замовником зобов'язань за інвестиційними договорами є лише припущеннями заявника та не підтверджені жодними доказами.

Таким чином, позивачем не надано суду належних і допустимих, у розумінні ст.70 КАС України, доказів та не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам або інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або унеможливили б захист цих прав, свобод та його інтересів без вжиття заходів забезпечення позову чи утруднювали б відновлення таких прав при виконанні рішення у межах заявлених позовних вимог, а отже, й не доведено наявність будь-яких правових підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову, відповідно до ст. 117 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 117, ст. 165, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Щасливий Дім" - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний тест ухвали виготовлено 11 грудня 2017року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма