Справа № 826/20202/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 грудня 2017 року № 826/20202/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Козацький» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 06 грудня 2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство Міністерства оборони України Готель «Козацький» (далі - позивач, ДП «Готель «Козацький») звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06 грудня 2016 року № та № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в основу оскаржуваних рішень відповідачем покладено висновки Акту перевірки від 21 листопада 2016 року № 635/26-59-12-06-50, відповідно до якого встановлені порушення Податкового кодексу України (далі - ПК України), зокрема щодо своєчасності сплати податку на додану вартість та строків сплати податкового/грошового зобов'язання по податку на додану вартість, передбаченого пунктом 57.1 статті 57 ПК України, через що нараховано до сплати штрафи на суму 876 644, 90 грн. та 25 147,20 грн. відповідно.

Такі висновки Акту перевірки позивач вважає необґрунтованими, а прийняті рішення контролюючого органу, ухвалені на його основі, незаконними, та зазначає, що контролюючим органом не дотримано порядку та способу проведення перевірки, податок на додану вартість сплачено ДП «Готель «Козацький» своєчасно та у повному обсязі, через що відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій, а крім того позивач вважає, що штрафи застосовано відповідачем поза граничними строками їх застосування, визначеними чинним ПК України.

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проти позову заперечила з підстав, що викладені в письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи, у позові просить відмовити.

Ухвалою від 16 лютого 2017 року (протокольна) суд перейшов до письмового провадження на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.1 статті 76 ПК України Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ДП «Готель «Козацький», за результатами якої складено Акт № 635/26-59-12-06-50 від 21 листопада 2016 року та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № .

Згідно Акту перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем порушено строки сплати податкового/грошового зобов'язання по податку на додану вартість, передбаченого пунктом 57.1 статті 57 ПК України:

- за затримку на 513, 493, 393, 484, 388, 425, 425, 493, 423, 452, 50, 403, 394, 358, 390, 410, 431, 513, 424, 480, 508, 149, 119, 128, 179, 148, 148, 177, 176, 175, 147, 172, 168, 204, 211, 179, 174, 211, 211, 202, 175, 204, 176, 211, 202 179, 204, 202, 180, 174, 176, 180, 211, 210, 206, 206, 263, 212, 189, 207, 234, 237, 253, 233, 238, 230, 235, 229, 223, 228, 204, 214, 211, 208, 215, 187, 184, 209, 204, 179, 148, 175, 177, 145, 146, 115, 86, 86, 56, 57, 62, 87, 87, 56, 59, 60, 87, 57, 85 календарних днів сплати за несплату грошового зобов'язання на суму 4 383 244, 50 грн.;

- за затримку на 22 календарних дня сплати за несплату грошового зобов'язання на суму 251 472, 00 грн.

Відповідно до зазначених висновків вирішено стягнути з позивача:

- за податковим повідомленням-рішенням № від 06 грудня 2016 року штраф у розмірі 20% у сумі 876 644, 90 грн.;

- за податковим повідомленням-рішенням № від 06 грудня 2016 року штраф у розмірі 10 % у сумі 25 147, 20 грн.

Позивач, не погоджуючись зі спірними рішеннями, оскаржив їх в адміністративному порядку, звернувшись до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень представника позивача та відповідача, їх письмових пояснень та заперечень, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів дійшов до наступник висновків.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Так, п. 6.1 ст. 6 ПК України встановлено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут і надалі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Разом з цим, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункт 14.1 стаття 14 ПК України).

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилкових та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Позивач стверджує, що перевіряючим органом невірно зазначені дати виконання зобов'язань ДП «Готель «Козацький» зі сплати податку на додану вартість в Акті перевірки № 635/26-59-12-06-50 від 21 листопада 2016 року. При цьому позивач наводить позитивні значення різниці між сумами податкового зобов'язання та сумами податкового кредиту за звітні періоди, які перевірялися відповідачем під час камеральної перевірки, на підтвердження чого надає до матеріалів справи копії податкових декларацій з ПДВ за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року.

Водночас, як встановлено судом, на час проведення перевірки контролюючому органу була відома зазначена позивачем інформація, проте у таких розрахунках відповідачем встановлено порушення строків сплати податкового/грошового зобов'язання по податку на додану вартість, передбаченого пунктом 57.1 статті 57 ПК України, та в Акті перевірки детально наведено кількість днів затримки сплати по кожній з податкових декларацій з ПДВ, що перевірялися, і такі висновки позивачем не спростовані, не доведені наданими до матеріалів справи доказами.

При цьому суд зазначає, що відповідачем застосовано також положення пунктів 131.2, 131.3 статті 131 ПК України, якими встановлено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Аналізуючи надані позивачем доводи та документи, суд приходить до переконання, що вони не спростовують висновків контролюючого органу, викладених в Акті перевірки № 635/26-59-12-06-50 від 21 листопада 2016 року. Крім того, позивачем у достатній мірі не обґрунтовано у чому саме полягає помилковість обрахування відповідачем строків сплати податкового/грошового зобов'язання по податку на додану вартість по кожній зазначеній сумі у податкових деклараціях, передбаченого пунктом 57.1 статті 57 ПК України.

Крім того в частині доводів позивача щодо не дотримання порядку та способу проведення перевірки, а також застосування штрафів поза граничними строками їх застосування, визначеними чинним ПК України, суд зазначає, що Перевірка своєчасності подання платіжних доручень до установ банку по податку на додану вартість за кодом платежу 14060100 проводилася головним державним інспектором відділу камеральних перевірок ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві Петренко Г.М. на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та пункту 76.1 статті 76 ПК України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Як вбачається із Акту перевірки від 21 листопада 2016 року № 635/26-59-12-06-50 головним інспектором Петренко Г.М. перевірялися виключно податкові декларації з ПДВ, а саме визначалася дата та номер документу, шляхом співставлення розміру податкового/грошового зобов'язання та граничного терміну його сплати з фактично сплаченими датами та сумами податкового боргу, та таким чином визначалася фактична кількість днів затримки платежів.

Отже, із доводами позивача щодо проведення перевіряючим органом не камеральної, а фактично документальної перевірки, суд не погоджується, вважає їх не обґрунтованими, як і доводи щодо порушення порядку та способу проведення перевірки та нарахування штрафних санкцій поза строками їх застосування.

Згідно частин першої та третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження було надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Аналіз зібраних судом доказів не дає підстав для висновку про протиправність (нечинність) податкових повідомлень-рішень, а також наявності підстав для їх скасування.

За таких обставин, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 17, 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда