Справа № 2270/7115/11
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/7115/11
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сторчака В. Ю. , Сапальової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції в особі Нетішинського відділення на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.07.2011 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції в особі Нетішинського відділення про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Славутської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області в якому просить скасувати податкове повідомлення - рішення № 8 від 17.02.2011 року.

Позовні вимоги заявник мотивував тим, що за результатами проведеної перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № 8 від 17.02.2011 року про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 72672,45 грн., за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Вважаючи вказане рішення неправомірним, ФОП ОСОБА_2 оскаржив його до суду першої інстанції з вимогою про його скасування.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 05.07.2011 року вказаний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Зокрема апелянт звертає увагу суду на те, що дії податкового органу не суперечать чинному законодавству, так як в результаті перевірки встановлено, що позивачем не забезпечено оприбуткування готівкових коштів за реалізований товар в книзі обліку розрахункових операцій за період з 01.02.2011 року по 04.02.2011 року на загальну суму 14534,49 грн., за що передбачена відповідальність згідно Указу Президента України Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

У звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Нетішинської міської ради Хмельницької області року 11.01.1993 року за № 2 000220 та відповідно до ст. ст. 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів і зобовязаний їх сплачувати в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

На підставі наказу голови ДПА у Хмельницькій області № 40 від 04.02.2011 року посадовими особами податкового органу 05.02.2011 року була проведена фактична перевірка каси № 1 супермаркету Наш край, який розташований по проспекту Незалежності, 2 у м. Нетішині і належить позивачу.

Внаслідок перевірки складений акт перевірки за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 05.02.2011 року.

В акті перевірки одним із порушень зазначено, що позивачем в порушення вимог підпунктів 2.2, 2.6 ч. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Українізатвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 не забезпечено оприбуткування готівкових коштів за реалізований товар в книзі обліку розрахункових операцій за період з 01.02.2011 року по 04.02.2011 року на загальну суму 14534,49 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки апелянт Славутська ОДПІ прийняв податкове повідомлення рішення № 8 від 17.02.2011 року про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 72672,45 грн., за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Вважаючи зазначене рішення неправомірним, ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вимогою про його скасування.

В свою чергу, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови та задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості позовних вимог фізичної особи-підприємця, а відтак протиправності оскаржуваного рішення по застосування штрафних санкцій.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг№ 265/95-ВР.

Відповідно до ст. 2 цього Закону книга обліку розрахункових операцій це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Згідно п. п. 1, 9 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послугсубєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Аналіз вказаних норм Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг дає суду підставу зробити висновок, що при здійсненні розрахункових операції в готівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг підприємець зобовязаний проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій та щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Водночас, позиція апелянта - Славутської ОДПІ, на якій базується доводи апеляційної скарги, полягає в тому, що Порядком реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок органам ДПС не встановлено обмежень, щодо термінів реєстрації другої та наступної книгу обліку розрахункових операцій до РРО.

Проте до зазначених тверджень апелянта, колегія суддів ставиться критично, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 8 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг Державній податковій адміністрації України надано право встановлювати форму, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форму та порядок подання звітності, повязаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок.

На виконання вимог Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг наказом Державної податкової адміністрації України № 614 від 01.12.2000 року затверджено Порядок реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок.

Зазначений порядок поширюється на книги обліку розрахункових операцій і розрахункові книжки, що використовуються субєктами господарювання при здійсненні розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, крім розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.9, 2.14 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок реєстрація книг обліку розрахункових операцій здійснюється в органі ДПС за місцезнаходженням (місцем проживання) субєкта господарювання; книга обліку розрахункових операцій реєструється на кожний реєстратор розрахункових операцій; реєстрація другої та наступних книг обліку розрахункових операцій на господарську одиницю або на РРО здійснюється на підставі подання субєктом господарювання письмової заяви довільної форми та довідки про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій; якщо органом ДПС прийнято рішення про відмову в реєстрації книги обліку розрахункових операцій, то необхідно повідомити про це субєкта господарювання не пізніше двох робочих днів з моменту подання ним необхідних документів.

Як зясовано судом апеляційної інстанції, позивач звернувся із письмовою заявою до податкового органу про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій 28.01.2011 року, що не заперечується представниками відповідача і обєктивно підтверджується копією такої заяви із зазначенням дати її отримання посадовою особою податкового органу, яка додана до матеріалів справи.

Аналізуючи норми Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок податковий орган зобовязаний не пізніше двох робочих днів з моменту подання позивачем необхідних документів провести реєстрацію книги обліку розрахункових операцій.

Всупереч наведеним нормам, ФОП ОСОБА_2 зміг отримати зареєстровану книгу обліку розрахункових операцій не 31.01.2011 року, а лише 05.02.2011 року, що знайшло своє відображення в матеріалах справи.

Апеляційна скарга не містить жодних доказів, які б свідчили, що несвоєчасне отримання зареєстрованої книги обліку розрахункових операцій відбулось по вині ФОП ОСОБА_2, водночас матеріали справи свідчать, що останній звертався до податкового органу 01.02.2011 року з метою забрати для використання зареєстровану книгу обліку розрахункових операцій і йому було в цьому відмовлено в звязку із відсутністю проведення реєстрації такої книги на вказану дату.

Порядок ведення книги обліку розрахункових операцій встановлений частиною 7 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок.

Згідно з п. 7.5 ч. 7 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок використання книги обліку розрахункових операцій, зареєстрованої на реєстратор розрахункових операцій, передбачає:

- наявність книги обліку розрахункових операцій на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО;

- підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги обліку розрахункових операцій;

- щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ФОП ОСОБА_2 не мав реальної можливості належним чином використовувати книгу обліку розрахункових операцій в період з 01.02.2011 року по 04.02.2011 року, як це передбачено п. 7.5 ч. 7 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, а також проводити оприбуткування готівки згідно з правилами п. п. 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, тобто здійснювати облік готівкових коштів у повній сумі їх надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО у звязку з несвоєчасним проведенням податковим органом реєстрації книги обліку розрахункових операцій.

Водночас, у вказаний період позивач проводив розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Вказана обставина підтверджується матеріалами перевірки, зокрема копіями розрахункових чеків, що долучені до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що як тільки ФОП ОСОБА_2 отримав від податкового органу зареєстровану книгу обліку розрахункових операцій він одразу ж провів підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги обліку розрахункових операцій та провів відповідні записи руху готівкових коштів.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції в особі Нетішинського відділення залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.07.2011 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_3

< Список > ОСОБА_4