Справа № 826/21083/15
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

05 грудня 2017 року м. Київ № 826/21083/15

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення податкового боргу,
В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві, позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення податкового боргу з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, відповідач), який складається із заборгованості з податку на доходи фізичних осіб в сумі 16 507,51 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 1 001 183,59 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2015р. суддею Іщуком І.О. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.04.2016р. зупинено провадження у справі № 826/21083/16 до набрання законної сили рішення по справі №826/2951/16.

Ухвалою від 23.11.2016р. поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Відповідно до Розпорядження №2436 від 07.04.2017 р. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справи, у зв'язку з припиненням повноважень судді щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа і не була ним розглянута, справу №826/21083/16 передано для повторного автоматичного розподілу справ між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу №826/21083/16 передано судді Смолію І.В.

Ухвалою від 28.04.2017р. справу було прийнято до провадження судді та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на те, що у відповідача перед бюджетом виникла заборгованість з податку на додану вартість та з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 1 017 691,11 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на підстави викладені в письмових запереченнях, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до положень ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України та за клопотаннями сторін, суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

09.11.2017р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення позивачем до суду.

Ознайомившись із матеріалами справи, поданими запереченнями відповідача, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов подано після закінчення строків, установлених законодавством України з огляду на наступне.

Суд зазначає, що правовідносини між ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 виникли з питання стягнення податкового боргу з останнього.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (п.1.1 ст.1 Податковий кодекс України).

Як вбачається з матеріалів справи, державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період 01.01.2009р. по 31.12.2010р., за результатами якої складено акт від 10.02.2011р. № 4/1704- та винесено податкові повідомлення-рішення від 27.03.2012р. №, яким визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних особі у сумі 20 278,58 грн. (сума зменшена у зв'язку із частковою сплатою) та № , яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 001 183,59 грн. (в тому числі основний платіж 800 946,86грн. та штрафна санкція у сумі 200 236,72грн.).

Поряд з цим, державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві направлено відповідачу податкову вимогу № 5440-25 від 10.04.2015р.

Із матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення від 27.03.2012 р. № та № , на підставі яких виникла податкова заборгованість у відповідача, були предметом оскарження в судовому порядку.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2012р. у задоволенні позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 березня 2012 року № , № відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013р., постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2012р. скасовано, позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду міста Києва від 22.01.2015р., постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013р. скасовано, залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2012р.

Постановою Вищого суду України від 02.06.2015р. встановив, що Вищий адміністративний суд України у справі, що розглядається, правильно застосував норми матеріального права, а у задоволенні заяви позивача відмовлено.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Згідно п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), контролюючий орган, крім випадків, визначених п.102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 ст.133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

П.104.2 ст.104 ПК України встановлено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п.102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Отже, наведені законодавчі норми встановлюють строк примусового стягнення податкового боргу - 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Вказана позиція також викладена і в листі Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2011 року № 203/11/13-11.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов до висновку, що моментом виникнення узгодженого податкового зобов'язання, а саме коли податкове зобов'язання набуло статусу податкового боргу у відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України, у відповідача було 06.04.2012р., проте, державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві звернулась до суду лише 04.09.2015р., тобто після спливу строку, встановленого п.102.4 ст.102 ПК України, при цьому контролюючим органом не вживались заходи по стягненню податкового боргу з відповідача раніше.

Оскільки позивачем підстав для визнання судом поважними причин пропуску ним строку звернення до суду наведено не було, суд вважає за необхідне застосувати до поданої ГУ ДФС у м. Києві позовної заяви наслідки, передбачені ст.100 КАС України.

Відповідно до ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Виходячи з наведених положень законодавства та враховуючи, що позивачем в адміністративному позові та доданих до нього матеріалах не було наведено жодних поважних підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, такий позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Смолій