Справа № 761/15210/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 22 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив зобов'язати відповідача призначити наукову пенсію позивачу відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» з моменту звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою, а саме 27.02.2017.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, в якому відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду та порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

17 лютого 2017 року ОСОБА_2 подав до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву, відповідно до якої просив припинити йому виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за власним бажанням.

Водночас 27 лютого 2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення наукової пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Проте листом №13129105 від 06.03.2017 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило ОСОБА_2 в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», повідомивши позивача про те, що згідно ст. 10 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за вік по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один із видів пенсії за їх вибором, а з огляду на те що позивач отримує пенсію, тому в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №257, йому було відмовлено.

Не погоджуючись з відмовою відповідача та вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку, про неправомірність дій відповідача та зобов'язання здійснити призначення наукової пенсії позивачу з моменту звернення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Правовий статус наукового працівника, його пенсійне забезпечення та соціальний захист визначено Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що науковий працівник - вчений, який має вищу освіту не нижче другого (магістерського) рівня, відповідно до трудового договору (контракту) професійно провадить наукову, науково-технічну, науково-організаційну, науково-педагогічну діяльність та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації у випадках, визначених законодавством;

Статтею 37 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» передбачено, що Держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці.

До досягнення віку, встановленого цим абзацом, право на пенсію за віком мають чоловіки - наукові (науково-педагогічні) працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися до 31 грудня 1952 року включно; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року до 31 грудня 1953 року включно; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року до 31 грудня 1954 року включно; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року до 31 грудня 1955 року включно.

Згідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 35 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників установ, організацій, підприємств, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 31 і 32 цього Закону.

Згідно до ч. 10 ст. 24 «Про наукову і науково-технічну діяльність для обчислення заробітку під час призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 відповідно до записів в трудовій книжці, довідки Інституту математики Національної академії наук України №159 від 23.12.2016 про підтвердження стажу наукової роботи, договору з науково-технічним працівником на виконання дослідних робіт, договорів з науковим керівником проекту виконував наступну наукову роботу:

- з 01.11.1971, наказ від 28.10.1971 №115 на посаді молодшого наукового співробітника в відділі прикладної математики, який був науковим підрозділом інституту;

- 3 16.04.1973, наказ від 13.04.1973 №57 на посаді старшого наукового співробітника в відділі прикладної математики, який був науковим підрозділом інституту;

- з 02.11.1978, наказ від 15.11.1978 №45 на посаді завідувача математичного моделювання, який був науковим підрозділом інституту;

- з 01.02.1996, наказ від 01.02.1996 №30к на посаді завідувача лабораторії у відділі теорії наближень, який був науковим підрозділом інституту;

- з 01.01.1999, наказ від 14.01.1999 №13к на посаді провідного наукового співробітника у відділі теорії наближень, який був науковим підрозділом інституту;

- з 16.02.2001, наказ від 14.02.2001 №26к, на посаді виконуючого обов'язки завідувача відділу теорії наближень, який був науковим підрозділом інституту;

- з 01.09.2003, наказ 01.09.2003 №125к по 06.12.2016, наказ ;144к на посаді заступника директора з наукової і організаційної роботи.

Посади позивача входили до Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення та виплату наукової пенсії. В свою чергу відділи де він працював ОСОБА_2 були науковими структурними підрозділами Інституту математики Національної академії наук України.

Зазначені обставин про наявний науковий стаж ОСОБА_2 не заперечувались відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 3 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; нормативно-правовий акт № 1058-IV від 09.07.2003 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням змін, внесених Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи»), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладені у постанові від 31.03.2015 у справі №21-612а14.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Водночас, вказані вище норми регулюють порядок переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не встановлюють право органам Пенсійного фонду України здійснювати переведення громадян з одного виду пенсії на інший в межах різних законів.

В даному випадку ОСОБА_2 звернувся про призначення наукової пенсії вперше.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність відмови Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві у призначенні пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Посилання апелянта на ті обставини, що позивач маючи намір перейти з одного виду пенсії на інший подав заяву неналежного змісту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зі змісту поданої ОСОБА_2 заяви від 17.02.2017 позивач фактично просив припинити йому виплату пенсію за віком, а вже 27.02.2017 звернувся з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам статті 86 КАС України.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 12 грудня 2017 року.