Справа № 161/12510/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10686/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій, зобов'язання провести перерахунок пенсії та виплатити різницю недоплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Луцького ОУПФ України Волинської області про визнання протиправними дій, зобов'язання провести перерахунок пенсії та виплатити різницю недоплаченої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24 березня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Волинської області №18-85 вих.17 від 20.03.017 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Листом відповідача від 10.04.2017 року №223/К-01 йому відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Він несвоєчасно звернувся в пенсійний фонд для перерахунку пенсії у звязку з тим, що являється інвалідом ІІ групи. Вважає відмову в перерахунку пенсії протиправною і такою, що порушує право на соціальний захист, з підстав викладених в адміністративному позові.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2017 року, в задоволенні позову - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не зявилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України, суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Луцькому ОУПФ України Волинської області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 7).

24 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Волинської області №18-85 вих.17 від 20.03.017 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Однак, відповідач своїм листом від 10.04.2017 року №223/К-01 відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства було відмовлено в здійсненні позивачу перерахунку пенсії з зазначених ним у заяві підстав.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками виходячи з наступних міркувань та обставин.

Згідно з ч.18 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з врахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 року, частину 18 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року викладено у наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини 13, 17 та 18 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Правове регулювання питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури закріплено статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII.

Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Наведені положення Закону України "Про прокуратуру" №1697 не були визнані неконституційними у встановленому порядку та є діючими.

Згідно з ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Таким чином, з 15.12.2015 року та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не було визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача, оскільки він має діяти на підставі закону та в межах наданих повноважень, та не може провести перерахунок пенсії позивачу за умови відсутності відповідного законодавства.

Також, при прийнятті рішення слід враховувати рішення Європейського суду з прав людини «Великода проти України», в якому зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.1 ст.41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2017 року у справі № 161/12510/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст судового рішення виготовлено 11.12.2017 року