Справа № 276/423/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Прищепа Т.П.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"11" грудня 2017 р. Справа № 276/423/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "27" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про оскарження дій суб'єкта повноважень ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просив:

-визнати дії відповідача протиправними;

-зобов'язати зарахувати йому роботу на посадах слідчого, начальника слідчого відділення Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області за період з 01 жовтня 1982 року по 27 квітня 2001 року, що становить 18 років 6 місяців 28 днів до стажу роботи, який надає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці та право на нарахування йому довічного грошового утримання в розмірі 90 % від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничним розміром, починаючи з 13 жовтня 2016 року;

-зобов'язати відповідача, починаючи з 13 жовтня 2016 року, призначити та нарахувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням виплачених сум;

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 13 жовтня 2016 року перебуває на пенсійному обліку в Хорошівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області (управлінні Пенсійного фонду України у Володарсько-Волинському районі), як суддя, який вийшов у відставку та якому призначене довічне грошове утримання відповідно до положень Закону України " Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 року.

З листа управління УПФ України в Володарсько-Волинському районі від 31.01.2017 року йому стало відомо, що при призначені довічного грошового утримання неправильно визначено розмір відсотків від суддівської винагороди, який повинен бути обчислений відповідно до положень Закону України " Про судоустрій і статус суддів" № 2453 від 07.07.2010 року.

На його звернення у березні 2017 року до відповідача з проханням виправити допущену помилку та нараховувати довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % від грошового утримання працюючого судді, отримав відповідь від 15.03.2017 року, в якій відповідач повідомив, що стаж роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 15 років 5 місяців і лише за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % заробітку та, що відсутні підстави для зарахування до стажу, який дає право на відставку, стажу роботи на посаді слідчого та начальника слідчого відділення Володарсько-Волинського РВ УМВС.

Постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27.09.2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправними дії Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо визначення ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 % від суддівської винагороди та відмови у зарахуванні його роботи на посаді слідчого та начальника слідчого відділення Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській за період з 01 жовтня 1982 року по 27 квітня 2001 року до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язано Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_3 роботу на посадах слідчого, начальника слідчого відділення Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області за період з 01 жовтня 1982 року по 27 квітня 2001 року, що становить 18 років 6 місяців 28 днів до стажу роботи, який надає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці та право на нарахування йому довічного грошового утримання в розмірі 90 % від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничним розміром, починаючи з 13 жовтня 2016 року.

Зобов'язано Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, починаючи з 13 жовтня 2016 року, призначити та нарахувати ОСОБА_3 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням виплачених сум.

Зобов'язано Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати суду звіт про виконання судового рішення у місячний термін з моменту набрання законної сили та стягнути судові витрати.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області витрати по справі за сплату судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову. Зазначає, що обчислення та виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці проведено згідно вимог діючого законодавства. Окрім того, посилається на те, що суд не є тим органом, який призначає пенсію, а тому не має право визначати чи достатньо у позивача стажу для призначення пенсії.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України № 1600-VII від 22.09.2016 року ОСОБА_3 звільнено із посади судді Володарсько-Волинського районного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З 13.10.2016 року ОСОБА_3 призначено довічне грошове утримання відповідно до Закону України " Про судоустрій та статус суддів" (далі Закону № 1402) в розмірі 80 % із суми заробітної плати - 24650 грн., розмір довічного грошового утримання становив - 19720 грн. (24650грн. х 80%).

Згідно матеріалів справи, позивач має стаж на посаді судді 15 років 5 місяців. Окрім роботи на посаді судді, позивач працював слідчим та начальником слідчого відділення Володарсько - Волинського РВ УМВС України в Житомирської області з 01.10.1982 року по 27.04.2001 року, що становить 18 років 6 місяців 28 днів.

Вказаний період стажу не було включено при обчислені позивачу щомісячного довічного грошового утримання, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків щодо протиправності дій відповідача в частині не включення до стажу, з якого обраховувалося щомісячного довічного грошового утримання позивача, періоду роботи на посаді слідчого та начальника слідчого відділення Володарсько - Волинського РВ УМВС України в Житомирської області з 01.10.1982 року по 27.04.2001 року, що становить 18 років 6 місяців 28 днів.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції та встановленим судом обставинам справи, колегія суддів, виходить з такого.

Згідно ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (далі Закону №2453-VI (чинного на час звільнення позивача у відставку)), суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Відповідно до частини 3 статті 138 Закону №2453-VI ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень Закону № 2453-VІ у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, передбачалось, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини четвертої статті 43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 405-ХІ, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 зазначив, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних та вказав, що при визначенні довічного грошового утримання судді у відставці застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VІ, у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Судами встановлено, що позивач звернувся за виплатою довічного грошового утримання після Рішення Конституційного Суду України № №4-рп/2016 від 8 червня 2016 року, а тому має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідні посаді без обмеження граничного розміру.

Таким чином, законодавством, що діяло на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" було передбачено зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки позивач був обраний на посаду до набрання чинності цим Законом.

Отже, враховуючи наведені вище норми законодавства, зважаючи на те, що стаж роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням стажу роботи на посаді слідчого та начальника слідчого відділення в органах внутрішніх справ, складає понад 30 років, то суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що щомісячне довічне грошове утримання повинно виплачуватись йому в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання (80% - за стаж роботи 20 років + по 2% за кожен рік роботи понад 20 років, але не більше 90%), а тому дії відповідача щодо встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без урахування стажу роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ є протиправними.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції , що порушене право позивача підлягає захисту з 13.10.2016 року, оскільки позивачу про порушене право стало відомо у січні 2017 року і, це не заперечується відповідачем. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання викликаний відновленням порушеного права позивача від моменту неправомірного обрахування розміру грошового утримання, а не викликаний правом позивача на підвищення пенсії, строки перерахунку якої визначені ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Доводи апеляційної скарги щодо виключної компетенції відповідача у вирішені питання призначення щомісячного довічного грошового утримання, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки у випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Таким чином, обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

З огляду на наведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "27" вересня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський