Справа № 820/3067/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 р.Справа № 820/3067/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 по справі № 820/3067/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.), звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просила суд визнати неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру в Харківській області щодо утримання від прийняття рішення для надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, для подальшого надання ОСОБА_1 власність; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Харківській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, для подальшого надання ОСОБА_1 у власність.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру в Харківській області щодо утримання від прийняття рішення, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1, яка зареєстрована 23.05.2017 №К-13356/0/20-17 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, для подальшого надання ОСОБА_1 у власність.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, яка зареєстрована 23.05.2017 №К-13356/0/20-17 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, для подальшого надання ОСОБА_1 у власність.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, поштовий індекс 64003, Харківська область, смт. Кегичівка, вул. Гагаріна, буд.7) у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, яка передбачає надання дозволів на розроблення документації із землеустрою із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції, тому головну управління правомірно утрималося від надання відповіді на заяву позивачки. Окрім того, наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.09.2017 № 176 "Про включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на яке підлягає продажу на земельних торгах" включено спірну земельну ділянку площею 2 га. до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на яке підлягає продажу на земельних торгах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв'язку з чим така земельна ділянка не може бути відчужена або передана у користування до завершення торгів.

Скориставшись правом подання заперечень на апеляційну скаргу, позивачка вказала, що не погоджується з доводами апелянта та вважає їх безпідставними, а постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 06.12.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач звернулася з заявою від 18.05.2017 до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, в якій просила на підставі положень ст. 118 Земельного кодексу України, надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області. Також у вказаній заяві заявник зазначила, що правом на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності в межах норм, встановлених ст. 121 Земельного кодексу України, не скористалася. До заяви було додано необхідний пакет документів (а.с.35-38).

Листом ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 21.06.2017 №К-13356/0/6-14005/0/21-17 (а.с.10) повідомлено позивача про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, яка вступила в дію з моменту публікації 17.06.2017 .

Зазначеною Стратегією передбачено формування переліку земельних ділянок та визначення площі земельних ділянок, які передаються в межах норм безоплатної приватизації на території області за формулою, в залежності від площі земельних ділянок, право оренди на яку було продано на території області в кварталі, що передував поточному кварталі.

У розрахунку за вказаною формулою у другому кварталі 2017 року по Харківській області площа земельних ділянок, які будуть передаватися у межах норм безоплатної приватизації складає 97,5 га.

Також, вказана вище Стратегія передбачає надання дозволів на розроблення документації із землеустрою із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції. Було повідомлено, що на сьогоднішній день на розгляді в Головному управлінні знаходиться 971 заява учасників антитерористичної операції на отримання дозволів на розроблення документації із землеустрою, у межах норм безоплатної приватизації, на площу майже 1378 га. Враховуючи викладене, Головне управління утримується від прийняття відповідного рішення до моменту вирішення по суті питання забезпечення земельними ділянками учасників антитерористичної операції.

Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, позивачка звернулася до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично утримався від прийняття рішення для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, тобто діяв по за межами наданих повноважень, оскільки положеннями Земельного кодексу України не передбачено утримання ГУ Держгеокадастру у Харківській області від прийняття рішення за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Так, відповідно до ч.1, 2 та п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Згідно з ч.1 ст. 117 ЗК України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Отже, законом унормовано виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому така відмова має бути вмотивована та повинна містити посилання на підстави для відмови визначені ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Перевіряючи лист ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 21.06.2017 №К-13356/0/6-14005/0/21-17 на відповідність вимогам, встановленим ч. 3 ст. 2 КАС України, беручи до уваги, що при розгляді заяви позивача не було встановлено підстав для відмови, передбачених ч. 7 ст.118 ЗК України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що у відповідача не було законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Посилання апелянта на те, що листом від 21.06.2017 №К-13356/0/6-14005/0/21-17 останній не відмовляв позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а роз'яснював, що розгляд по суті заяви позивача буде можливим після першочергового забезпечення землею на відповідному земельному масиві учасників АТО, колегія суддів відхиляє, з огляду на положення ч.7 ст.118 ЗК України, якою передбачено або надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або, відповідно - відмову, яка має бути належним чином вмотивована.

Зі змісту листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 21.06.2017 №К-13356/0/6-14005/0/21-17 вбачається, що відповідач фактично утримався від прийняття рішення для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, а тому колегія суддів вважає, що відповідач діяв по за межами наданих повноважень, оскільки положеннями ЗК України не передбачено утримання ГУ Держгеокадастру у Харківській області від прийняття рішення за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Окрім іншого, колегія суддів звертає увагу на те, що Стратегія удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, якою передбачено надання дозволів на розроблення документації із землеустрою із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 та набрала чинності 17.06.2017, тобто на момент звернення позивачки із заявою про надання дозволу (22.05.2017) не існувало встановлених вказаною Стратегію підстав для першочергового розгляду заяв насамперед учасників антитерористичної організації, враховуючи те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту того, що спірна земельна ділянка запланована для відведення конкретному учаснику АТО.

При цьому колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.09.2017 № 176 "Про включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на яке підлягає продажу на земельних торгах" включено спірну земельну ділянку площею 2 га. до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на яке підлягає продажу на земельних торгах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з огляду на те, що такі дії підтверджують саме факт того, що на спірну земельну ділянку не було інших претендентів з числа осіб - учасників АТО.

Тому дії відповідача від утримання від прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 із наступним прийняттям наказу про включення спірної земельної ділянки до переліку ділянок, які не можуть надаватися у власність в межах норм безоплатної приватизації, свідчать про пряме ухилення відповідача від покладених на нього обов'язків щодо розпорядження землями державної власності та сприянні громадянам України в реалізації наданого їм права на набуття права власності на земельну ділянку.

Таким чином, враховуючи положення ч. 7 ст.118 ЗК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо утримання від прийняття рішення, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1, яка зареєстрована 23.05.2017 №К-13356/0/20-17 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, для подальшого надання ОСОБА_1 у власність.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що наведені відповідачем підстави відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаної ділянки, суперечать приписам Земельного кодексу України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, яка зареєстрована 23.05.2017 № К-13356/0/20-17 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, для подальшого надання ОСОБА_1 у власність.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 по справі № 820/3067/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017.