Справа № 175/2131/17
Суддя: Ребров С. О.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/2131/17
Провадження № 2-а/175/54/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання незаконними дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Позивач та представник позивача, у судовому засіданні підтримали уточнений позов у повному обсязі та просили предявлені вимоги задовольнити.

Представник відповідача не зявився, надавав заяву про розгляд справи за його відсутності та заяву про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, клопотання про визнання поважними причин пропуску строку та його поновлення не надавав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач згідно посвідчення серії АБ №573722 виданого 17 вересня 20056 р. має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Встановлено, що 25 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до Голови Ювілейної селищної ради про надання дозволу на тимчасове встановлення металевого гаражного боксу у дворі багатоповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл. Дніпропетровський район смт.Ювілейне, вул. 8-го Марта буд. 17.

Рішенням Одинадцятою сесією сьомого скликання Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року відмовлено гр.. ОСОБА_1 у наданні дозволу на тимчасове встановлення металевого гаражу у звязку з тим, що розміщення тимчасової споруди не відповідає правилам забудови прибудинкової території багатоповерхового жилого будинку.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно п. п. 34, 38, 42 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об'єктів; затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає та забезпечує Закон України від 22.10.1993 р. №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписи п. 19 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону визначають, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Стаття 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», містить вичерпний перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Згідно абз. 1 п. 20 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги як, зокрема, першочергове право на вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів, кооперативів по будівництву та експлуатації колективних гаражів, стоянок для транспортних засобів та їх технічне обслуговування, до садівницьких товариств, на придбання матеріалів для індивідуального будівництва і садових будинків. Гаражі, стоянки для транспортних засобів інвалідів війни, які мають медичні показання на забезпечення транспортом, як правило, споруджуються поблизу будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», орган місцевого самоврядування забезпечують виділення земельних ділянок інвалідам із захворюванням опорно-рухового апарату під будівництво гаражів для автомобілів з ручним керуванням поблизу місця їх проживання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, не має правового статусу інваліда із захворюванням опорно-рухового апарату, що підтверджується матеріалами справи, та не відноситься до категорії осіб, яким п. 20 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачені пільги щодо першочергового права на вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів, кооперативів по будівництву та експлуатації колективних гаражів, стоянок для транспортних засобів та їх технічне обслуговування, до садівницьких товариств, на придбання матеріалів для індивідуального будівництва і садових будинків. Гаражі, стоянки для транспортних засобів інвалідів війни, які мають медичні показання на забезпечення транспортом, як правило, споруджуються поблизу будинків.

Однак суд, вважає за необхідне зазначити, що на підставі п.16 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач має першочергове право на вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів, кооперативів по будівництву та експлуатації колективних гаражів, стоянок для транспортних засобів та їх технічне обслуговування, до садівницьких товариств, на придбання матеріалів для індивідуального будівництва і садових будинків.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачене право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено: доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено у частині 2 статті 71 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 4 статті 71 КАС України, суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином оцінюючи зібрані по справі докази, а також викладені вище правові положення в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 11, 70, 86, 87, 94, 104, 158-163 КАС України, ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про основу соціальної захищеності інвалідів України», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Держави.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.О. Ребров