Справа № 754/5693/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/5693/17 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко О.М.
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Земляної Г.В.,

Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Житомирської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову Житомирської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0517/101000014/2016 від 10.10.2016, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі - МК), накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03.07.2016 позивачем через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС у митному режимі «транзит» ввезено транспортний засіб марки «HUNDAI COUPE» реєстраційний номер НОМЕР_1. Проте, у встановлений законом строк, вказаний транспортний засіб до митного органу доставлено не було.

На адресу Управління боротьби з митними правопорушеннями Житомирської митниці ДФС 14.07.2016 надійшла службова записка начальника митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС щодо відсутності в ЄАІС ДФС інформації щодо вивезення згаданого транспортного засобу за межі митної території України.

На підставі вказаної службової записки, відповідачем на адресу Київської митниці ДФС було направлено листа з проханням вжити заходи щодо опитування позивача щодо причин невивезення транспортного засобу за межі митної території України. Матеріли справи не містять доказів надання позивачем будь-яких пояснень з цього приводу.

У зв'язку із викладеним, 01.09.2016 Житомирською митницею ДФС було складено протокол про порушення митних правил № 0517/101000014/2016, в якому зазначено дату розгляду справи - 10.10.2017.

Постановою заступника начальника Житомирської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням Афанасьєвим В.К. у справі про порушення митних правил №0517/101000014/2016 винесеною 10.10.2016, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

В подальшому, на адресу Житомирської митниці ДФС 13.10.2016 від позивача надійшов лист, датований 05.10.2016, з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату.

Вважаючи свої права порушеними, а постанову відповідача від 10.10.2016 протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обставин, що спростовують відомості зазначені в постанові про притягнення до відповідальності за порушення митних правил встановлено не було.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 90 МК, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 95 МК встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із ч. 1 ст. 381 МК, громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 522 МК передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно із частиною 1 статті 467 МК, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Положеннями статті 458 МК визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Поняття адміністративного правопорушення відображено у частині першій статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення та передбачає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В статті 460 МК вказано, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Частиною другою статті 95 МК встановлено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Приписами статті 192 МК передбачено, що у разі якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

За такого правового врегулювання колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що доводи позивача про вихід із ладу спірного транспортного засобу та його перебування на станції технічного обслуговування не підтверджені жодними доказами. Окрім того, в матеріалах справи відсутні достовірні відомості про звернення до відповідача з відповідною заявою, в якій було б повідомлено суб'єкта владних повноважень про обставини щодо поломки автомобіля.

Таку ж позицію було висловлено і Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 12.10.2016 по справі № 452/1416/15-а.

Інших доказів відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК матеріали справи не містять.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку про правомірність дій відповідача стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 МК, що полягає у перевищенні встановленого ст.. 95 МК строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.

Щодо посилань на неповідомлення відповідачем про розгляд справи про порушення митних правил, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 526 МК про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема за ч. 3 ст. 470 МК.

При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.

Водночас, одним із зазначених застережень є можливість розгляду митним органом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якщо вона була попереджена належним чином про дату, час та місце розгляду її справи і станом на таку дату від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Як зазначалося, 05.10.2016 позивачем підписано клопотання про відкладення розгляду його справи, яке відповідачем отримано лише 22.12.2016. Тобто позивач, завчасно знаючи про дату, час та місце розгляду його справи, мав можливість або заздалегідь прибути до митного органу для надання відповідних пояснень, або принаймні забезпечити завчасне надходження його клопотання до митного органу, враховуючи Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, та строки доставки поштової кореспонденції.

Аналогічну позицію висловлено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 29 серпня 2017 року № 728/4/17.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вказане клопотання про відкладення розгляду справи позивач обґрунтував перебуванням на лікуванні та тим, що 10.10.2016 не зможе бути присутнім особисто при розгляді справи. Проте, жодних доказів цим обставинам позивач не долучив. Підтвердження цих обставин не містять також і матеріали справи.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність/наявність правових підстав на задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та/або процесуального права, допущено неповне з'ясування або надано невірну оцінку обставинам які впливають на правильність вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Ю.А. Ісаєнко

Повний текст рішення виготовлений 13.12.2017.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Ісаєнко Ю.А.