Справа № 264/956/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/956/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Литвиненко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про поновлення строку звернення до суду, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про поновлення строку звернення до суду, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона більше 25 років працювала в галузі освіти на різних посадах, а 28.11.2014 року звільнилась з посади завідуючої Новоамвросіївського дошкільного навчального закладу згідно п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. У червні 2015 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя №4 від 05.06.2015 року позивачці було відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як такій, що не має необхідного стажу 25 років. Відповідач посилається на те, що згідно записів у трудовій книжці №8-11 позивачка працювала у відділі Амвросіївської районної ради народних депутатів на посаді музичного працівника, яка відсутня в переліку посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років (є посада музичний керівник). Стаж роботи на посаді музичного працівника складає 13 років 6 місяців. Також у трудовій книжці відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка та відсутні довідки, які підтверджують трудові відносини. Крім того, у трудовій книжці є запис №4-5 про період роботи к п/лагері ім.Карнаухова, але у даті наказу про прийом відсутній рік та відсутня довідка про навчання у Славянському педагогічному інституті. Рішення відповідача позивачка вважає незаконним, оскільки в період, який не зарахований їй до пільгового стажу з 21.10.1987 року по 31.12.2000 року вона виконувала роботу музичного керівника у дитсадку Амвросіївського цементного комбінату, а записи в трудовій книжці щодо її посади музичного працівника зроблені помилково. Виконувана їй робота у вказаний період відповідала кваліфікаційним характеристикам музичного керівника дошкільного навчального закладу, позивачка проводила музичні зайняття, організовувала дитячі святкові ранки, розваги, конкурси, в тому числі за участю батьків, складала плати роботи музичного керівника, організовувала семінари музичних керівників та вихователів, заміняла вихователів згідно наказів, проходила атестацію та курси підвищення кваліфікації, як музичний керівник. Вважала що записи у наказі та трудовій книжці, щодо її посади музичного робітника зроблені помилково. Крім того, згідно нормативних документів Міністерства освіти України в навчальних закладах передбачена посада лише музичного керівника та згідно державного Класифікатору посад також передбачена лише посада музичного керівника, а посада музичний робітник (працівник) класифікатори не містять взагалі, тому правильна назва посади, яку вона займала є посада музичного керівника, а не працівника, як записано в трудовій книжці. Помилковий запис в трудовій книжці позбавляє позивачку прав, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення. Отримавши рішення відповідача про відмову у призначенні їй пенсії, вона у серпні 2015 року звернулась до Іллічівського районного суду м.Маріуполя про встановлення факту її роботи на посаді музичного керівника. 02.11.2015 року судом була прийнята ухвала про залишення її заяви без розгляду. 01.04.2016 року вона звернулась до того ж суду з позовом про визнання записів у трудовій книжці недійсними та зобовязання внести зміни до трудової книжки щодо її роботи музичним керівником, проте ухвалою від 04.04.2016 року її позовну заяву було повернуто для подачі за підсудністю до належного суду. Таким чином, позивачка обрала неправильний спосіб захисту своїх порушених прав. Також вона є тимчасово переміщеною особою з 17.12.2014 року, а тому просила суд поновити їй строк звернення до суду з цим позовом, а також просила скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області №4 від 05.06.2015 року; зобовязати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років трудовий стаж у яслах-садку Амвросіївського цементного комбінату з 21.10.1987 року по 31.12.2000 року та призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня подання заяви про призначення пенсії.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та надав заперечення, в яких вказав, що позивачка 06.03.2015 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За нормами чинного законодавства право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стражу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя не має права зараховувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років як працівнику освіти відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України №1788-ХІІ, період роботи позивачки з 21.10.1987 року по 31.12.2000 року, як музичного робітника (згідно запису у трудовій книжці), оскільки в підрозділі «Дошкільні навчальні заклади всіх типів» Постанови КМУ №909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» передбачена професія музичний керівник, тобто професія музичний робітник не відповідає вимогам чинного законодавства. Вважає, що рішення №4 від 05.06.2015 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії є законним, а тому її позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, позивачкою пропущено строк звернення до суду відповідно до ст. 99 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

В матеріалах справи мається копія трудової книжки позивачки, згідно із якою працювала в галузі освіти на різних посадах, а 28.11.2014 року звільнилась з посади завідуючої Новоамвросіївського дошкільного навчального закладу згідно п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.

06.03.2015 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно записів трудової книжки позивачки вбачається, що остання працювала з 21.10.1987 року по 31.12.2000 року у я/с №1 та у відділі освіти Амвросіївської районної ради народних депутатів на посаді музичного працівника.

Згідно рішення №4 від 05.06.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової допомоги, оскільки, зокрема, позивачка працювала на посаді музичного робітника дошкільного навчального закладу з 21.10.1987 року по 31.12.2000 року, але зазначена посада не передбачена в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та отримання грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909 пенсія за вислугу років призначається на наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років, на посадах у відповідних закладах освіти, зокрема, у дошкільних навчальних закладах всіх типів на посадах завідуючого, вихователя, вихователя-методиста, музичного керівника, вчителя дефектолога, вчителя логопеда, практичного психолога.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В загальних положеннях "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993року № 637, зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно записів у трудовій книжці БТ-ІІ №1958263 позивачка 21.10.1987 року прийнята на роботу музичним працівником в ясла-садок №1 Амвросіївського цементного комбінату, 31.12.2000 року звільнена за переводом у відділ освіти Амвросіївської районної ради народних депутатів на посаду музичного керівника. Таким чином, судом встановлено, що позивачка у період з 21.10.1987 року по 31.12.2000 року займала у дошкільному навчальному закладі посаду музичного робітника.

Так, позивачка, звертаючись до суду із заявленими вимогами посилається на те, що в період роботи у дошкільному закладі з 21.10.1987 року по 31.12.2000 року вона виконувала роботу музичного керівника, а записи у наказі та трудовій книжці щодо її посади музичного робітника зроблені помилково.

В позовній заяві позивачка зазначає, що в зазначений спірний період роботи вона виконувала роботу музичного керівника, а саме проводила музичні заняття, організовувала дитячі святкові ранки, розваги, конкурси, в тому числі за участю батьків, складала плати роботи музичного керівника, організовувала семінари музичних керівників та вихователів, заміняла вихователів згідно наказів, проходила атестацію та курси підвищення кваліфікації, як музичний керівник, тощо.

Факт перебування позивачки у спірний період на посаді музичного керівника підтверджується довідкою, наданою 09.07.2015 року Публічним акціонерним товариством «Хайдельбергцемент Україна», з якої вбачається, що позивачка 31.10.1987 року прийнята музикальним робітником в ясла-садок на 0,5 ставки Амвросіївського цементного комбінату на підставі наказу №281 від 19.10.1987 року, 01.04.1999 року переведена музичним робітником в ясла-сад на підставі наказу №227/ок від 31.03.1999 року, 31.12.2000 року звільнена за переводом в Амросіївський РОО на підставі наказу №987 від 29.12.2000 року. Амросіївський цементний комбінат з 30.03.1994 року перейменований в Амросіївське акціонерне товариство «Донцемент» згідно наказу №18-АТ від 22.03.1994 року Фонду держмайна України, з 17.09.2007 року перейменований у Відкрите акціонерне товариство «Донцемент» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.08.2007 року. ВАТ «Донцемент» реорганізоване шляхом приєднання до ВАТ «ХайдельбергЦемент Україна».

Згідно наказів Міністерства освіти України № 252 від 25.07.1996 року «Про розміри посадових окладів працівників навчальних закладів», № 32 від 30.01.1998 року «Про затвердження інструкції про ділову документацію в дошкільних закладах», постанови КМУ № 963 від 14.06.2000 року в навчальних закладах передбачена посада лише музичного керівника, посада музичного працівника на вказується. Всесоюзним класифікатором професій…, затвердженим постановою Держкомстату СРСР № 016 від 27.08.1986 року, який діяв до 1995 року, та Державним класифікатором України, затвердженим наказом № 257 від 27.07.1995 року, передбачена назва роботи «керівник музичний». Назви роботи музичний працівник класифікатори не містять.

Таким чином, з врахуванням наведених обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку про доведеність роботи позивачки в спірний період з 21.10.1987 року по 31.12.2000 року на посаді музичного керівника дошкільного навчального закладу та помилковість запису у трудовій книжці, що дає право на пенсію за вислугою років, а тому рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя №4 від 05.06.2015 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що отримавши рішення відповідача про відмову у призначенні позивачці пенсії, вона у серпні 2015 року звернулась до Іллічівського районного суду м.Маріуполя про встановлення факту її роботи на посаді музичного керівника. 02.11.2015 року судом була прийнята ухвала про залишення її заяви без розгляду. 01.04.2016 року вона звернулась до Іллічівського районного суду м.Маріуполя з позовом про визнання записів у трудовій книжці недійсними та зобовязання внести зміни до трудової книжки щодо її роботи музичним керівником, проте ухвалою від 04.04.2016 року її позовну заяву було повернуто для подачі за підсудністю до належного суду. Таким чином, судом встановлено, що позивачка обрала неправильний спосіб захисту своїх порушених прав, а тому суд вважає можливим поновити їй строк звернення до суду з даним позовом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.19, 22, 46, 124 Конституції України, ст.ст. 55, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 10, 11, 69, 71, 99, 100, 159-163, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про поновлення строку звернення до суду, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області №4 від 05.06.2015 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобовязати Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років роботу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 у яслах-садку Амвросіївського цементного комбінату з 21.10.1987 року по 31.12.2000 року та призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня подання заяви про призначення пенсії, тобто з 06.03.2015 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Іллічівський районний суд міста Маріуполя до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. В. Литвиненко