Справа № 823/1784/17
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

823/1784/17

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року справа № 823/1784/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сом» до Смілянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо відмови у прийнятті податкової звітності та зобов’язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сом» до Смілянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача (бездіяльність) щодо невиконання зобов’язань за договором про визнання електронних документів №1 від 09.07.2017 та неприйнятті податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов?язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), що були направлені 27.10.2017 і податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), що були направлені 06.11.2017 як електронний документ;

- зобов’язати відповідача забезпечити приймання податкових документів позивача в електронному вигляді у термін, визначений законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп?ютерну обробку;

- визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), поданою 27.10.2017 та податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року з розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) поданою 06.11.2017;

- зобов’язати відповідача врахувати в обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) та податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року з розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

В обгрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що уклав з відповідачем договір про визнання електронних документів №1 від 09.07.2017, на виконання якого надіслав відповідачу податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2017 року з додатками в електронному вигляді. Відповідач направив позивачу повідомлення про отримання звітності, а потім направив квитанції про те, що звітність не прийнята. Причиною неприйняття звітності у квитанціях зазначив можливе припинення договору про визнання електронних документів. Оскільки вказаний договір не припинено, позивач вважає, що податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2017 з додатками не прийняті з порушенням податкового законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 01.12.2017, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, позов просив задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, у наданих до суду письмових запереченнях послався на ту обставину, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру податковою адресою позивача є Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, с. Сахнівка, вул. Героїв Майдану, 212. Разом з тим 10.08.2017 було отримано інформацію від оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області щодо відсутності підприємства та будь-якої фінансово-господарської діяльності за вказаною юридичною адресою. Пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України передбачено, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. При цьому пункт 16.1.11 статті 16 Податкового кодексу України зобов’язує платників податків повідомляти податкові органи про зміну їх місцезнаходження. Згідно пункту 2 Розділу 4 договору про визнання електронних документів від 09.07.2017 платник податків несе відповідальність згідно законодавства за неподання звітності та недостовірність інформації, що міститься в податкових документах, поданих до органів ДФС в електронному вигляді. Оскільки позивач зазначив у податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2017 юридичну адресу, за якою фактично не знаходиться, податковий орган правомірно не прийняв вказану податкову звітність.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке відбулось 01.12.2017, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

01.12.2017 представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

07.12.2017 представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно частини 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутність. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у письмовому провадженні за наявними в справі матеріалами.

Беручи до уваги клопотання представників сторін про розгляд справи у їх відсутність, суд відповідно до вимог частини 4 статті 122 КАС України розглядає справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали суд встановив наступне.

09.07.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю “Сом” та Смілянською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області укладено договір №1 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів Державної фіскальної служби засобами телекомунікаційного зв’язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Підтвердженням укладення договору про визнання електронних документів є квитанція №2, надана позивачу засобами телекомунікаційного зв’язку.

Згідно з розділом 6 договору №1 від 09.07.2017 про визнання електронних документів

він набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів. Орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни платником місця реєстрації. У разі припинення дії договору надісланий платником податків документ в електронному вигляді не приймається.

Згідно з умовами договору №1 від 09.07.2017 про визнання електронних документів позивач за допомогою засобів електронного зв’язку подав до відповідача:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов?язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), які були направлені позивачем 27.10.2017;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), які були направлені позивачем 06.11.2017.

Проте, згідно наданих позивачем квитанцій, вказані документи не були прийняті відповідачем, у зв’язку із виявленням помилок, а саме: порушенням вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року №233, у зв’язку з можливим розірванням договору про визнання електронних документів.

Після отримання вказаних квитанцій позивач направив відповідачу засобами електронного зв’язку на підписання новий договір про визнання електронних документів та за результатами його розгляду отримав квитанцію про те, що укладений раніше договір №1 від 09.07.2017 про визнання електронних документів від 09.07.2017 діє.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; договору №1 від 09.07.2017 про визнання електронних документів; квитанції №2 про прийняття договору про визнання електронних документів; квитанції №1 про направлення нового договору про визнання електронних документів; податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2017 року з довідками про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) з розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5); повідомлень відповідача про отримання звітності; квитанцій про неприйняття електронних документів.

Не погоджуючись з неприйняттям електронних документів відповідачем, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Оцінюючи встановлені обставини справи, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов’язкові реквізити, які повинна містити податкова декларація, передбачені пунктами 48.3, 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

Статтею 49 Податкового кодексу України визначений порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби.

Так, згідно пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається до органу державної податкової служби за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв’язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Додатком 1 до Інструкції №233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, пунктом 4 розділу 6 якого визначено, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Отже, законодавчо обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів контролюючим органом в односторонньому порядку є ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; зміна платником податків місця реєстрації.

У відповідності до пункту 6 договору про визнання електронних документів №1 від 09.07.2017, орган Державної фіскальної служби має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 24.11.2017 місцезнаходженням позивача вказана адреса: Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, село Сахнівка, вул. Героїв Майдану, будинок 212. Вказана адреса зазначена також у податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2017. Вказана обставина свідчить, що місцезнаходження позивача, тобто його місце реєстрації, не змінилось.

Відтак, зміна місцезнаходження позивача як підстава для розірвання договору №1 від 09.07.2012 про визнання електронних документів відсутня.

Про продовження дії вказаного договору свідчить і квитанція №1 від 07.11.2017, у якій зазначено, що договір про визнання електронних документів від 07.11.2017 не прийнято, так як діє договір про визнання електронних документів від 09.07.2017 №1.

Заперечуючи проти позову, представник податкового органу зазначив, що відповідачем 10.08.2017 отримано інформацію від оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області щодо відсутності підприємства за юридичною адресою та відсутність будь-якої фінансово-господарської діяльності за адресою: Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, с. Сахнівка, вул. Героїв Майдану, 212.

Суд вважає зазначені твердження безпідставними, оскільки єдиним доказом зміни місцезнаходження та підставою для розірвання договору про визнання електронних документів є відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов?язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від?ємного значення об?єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов?язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно пунктами 7.4, 7.5, 7.6, 7.7 п.7 ІІІ Інструкції № 233 перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. Датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Судом встановлено, що позивачем одержані повідомлення від 27.10.2017 та від 06.11.2017 про одержання податкової звітності з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2017, та квитанції №1 від 27.10.2017 і №1 від 06.11.2017 про неприйняття поданої звітності. Зі змісту поданих квитанцій вбачається, що посилання на наявність порушень пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 у цих квитанціях відсутні.

Відтак, відповідач відмовив у прийнятті податкової звітності з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2017 за відсутності законних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Крім того, згідно з абзацом 2 частини 2 статті 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як передбачено пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України Тому в такому разі обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими.

Вимоги про визнання протиправними дій (бездіяльності) у невиконанні зобов’язань за договором про визнання електронних документів, неприйнятті податкових декларацій, зобов'язання податкового органу забезпечити приймання податкових документів, зобов’язання врахувати в обліку податкові декларації варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.

Оскільки підстави для відмови у прийнятті податкових декларацій з податку на додану вартість з додатками за вересень та жовтень 2017 були відсутні, суд доходить висновку, що дії відповідача, які полягали у неприйнятті зазначених декларацій, є протиправними.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Смілянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сом» (ідентифікаційний код 35960845) за вересень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов?язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)

3. Вважати податкову декларацію з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сом» (ідентифікаційний код 35960845) за вересень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов?язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) поданою до Смілянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області 27 жовтня 2017 року.

4. Визнати протиправною відмову Смілянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сом» (ідентифікаційний код 35960845) за жовтень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)

5. Вважати податкову декларацію з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сом» (ідентифікаційний код 35960845) за жовтень 2017 року з довідкою про суму від?ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) та з розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) поданою до Смілянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області 6 листопада 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Руденко