Справа № 804/5883/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 р. Справа № 804/5883/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСидоренко Д.В.
при секретаріШпота Я.С.
представника позивача представника відповідача Кузьменко В.С. Войтенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлння-рішення,-
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання всі сторони з'явились.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував в повному обсязі. В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що в порушення підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту137.4 статті 134 Податкового кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" не подало податкову звітність з податку на прибуток підприємства за І квартал 2017 року та правомірно винесено податкове повідомлення-рішення № від 07.06.2017 року, яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд,-

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" () зареєстровано як юридичну особу 06.01.2006 року, про що внесено запис за №1 000141.

15.05.2017 року начальником відділу адміністрування податку на прибуток, екологічного податку, рентної плати та місцевих податків управління податків і зборів з юридичних осіб Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області Буряк О.Ф., прикомандированою до ГУ ДФС у Дніпропетровській області згідно наказу від 16.01.2017 року №146 "Про прикомандирування працівників ДПІ", на підставі підпункту 19.1.1, підпункту 19.1.2 пункту 19.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І ПК України, у порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та статті 76 глави 8 розділу ІІ ПК України проведено камеральну перевірку ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2017 року.

Перевіркою встановлено, що в порушення вимог підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 1 розділу І ПК України, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу ІІ ПК України, пункту 137.4 статті 137 розділу ІІІ ПК України платником не подано податкову звітність з податку на прибуток підприємства за І квартал 2017 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.05.2017 року №320/1202/33983588 про результати камеральної перевірки ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" з питання своєчасності подання податкової звітності з податку на прибуток за І квартал 2017 року.

У висновку викладеному в акту перевірки від 15.05.2017 року №320/1202/33983588, зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про неподання ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2017 року.

28.05.2017 року ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" направило до Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт камеральної перевірки №320/1202/33983588 від 15.05.2017 року, в яких зазначено, що підприємство не погоджується із висновками викладеними в акті перевірки.

Листом від 07.06.2017 року №11256/10/04-36-12-32-20 Дніпровська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області розглянула заперечення до акту камеральної перевірки від 15.05.2017 року повідомила, що висновки, викладені у акті правомірні, відповідають нормам чинного законодавства та залишені без змін.

На підставі акта перевірки від 15.05.2017 року №320/1202/33983588 Головним управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення від 07.06.2017 року № за платежем податок на прибуток приватних підприємств, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн.

Згідно розрахунку штрафних санкції до податкового повідомлення-рішення від 07.06.2017 року № ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР": податкова декларація з податку на прибуток, податковий період - І квартал 2017, граничний строк подання - 10.05.2017 року, дата фактичного подання від 07.06.2017 року №або неподання - не подана, сума штрафу - 170 грн.

Отримавши податкове повідомлення-рішення від 07.06.2017 року № - 15.06.2017 року, позивач звернувся з його оскарженням в адміністративному порядку.

22.06.2017 року ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" направило до Державної фіскальної служби України скаргу (вих.№200) на податкове повідомлення-рішення від 07.06.2017 року №.

13.07.2017 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги №15/75/6/99-99-11-03-01-25.

28.08.2017 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" повідомлено, що керуючись главою 4 Кодексу ДФС залишає без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 07.06.2017 року №, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з висновком, викладеним в акті перевірки, рішенням про результати розгляду скарги та податковим повідомленнями-рішеннями, позивач з оскарженням останнього звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу (пункт 46.2 статті 46 ПК України).

Порядок та спосіб подання податкової звітності врегульовано статтею 49 ПК України.

Відповідно до пункту 49.1. статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.2. статті 49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

За приписами підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Пунктом 49.19. статті 49 ПК України визначено, якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду. Для цілей цього Кодексу під терміном "базовий звітний (податковий) період" слід розуміти перший звітний (податковий) період року, визначений відповідним розділом цього Кодексу.

Згідно пункту 137.4 статті 137 ПК України (в редакції від 20.09.2015 року), податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу. Податковий (звітний) рік для платників податків починається з першого календарного дня податкового (звітного) року і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) року, крім:

137.4.1. виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня поточного звітного року і закінчується 30 червня наступного звітного року (п.п.137.4.1 п.137.4 статті 137 ПК України).

Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу.

Законом України від 24.12.2015 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", внесено такі зміни до Податкового кодексу України, зокрема виклавши в такій редакції його положення на 01.01.2016 року:

Відповідно до пункту 137.4. статті 137 ПК України, податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім:

виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня поточного звітного року і закінчується 30 червня наступного звітного року (п.п.137.4.1 п.137.4 статті 137 ПК України).

Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу.

Відповідно до пп.б п.137.5 ПК України, річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку, зокрема, виробників сільськогосподарської продукції.

Розглядаючи положення пункту 137.5 статті 137 ПК України, суд дійшов висновку, що внесені до неї зміни здійснено на виконання п.п.137.4.1 п.137.4 статті 137 ПК України, який закріплює право виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 ПК України обрати річний (звітний період).

Враховуючи вищезазначене та системного аналізу положень пп.137.4.1 п.137.4 ст.137.4, пп.б п.137.5 ПК України можна дійти висновку, що законодавець передбачив два варіанти податкового (звітного) періоду для таких платників:

- квартал, півріччя, три квартали, рік;

- річний - з 01 липня минулого звітного року по 01 липня поточного звітного року.

Визначальною умовою для встановлення податкового (звітного) періоду для виробників сільськогосподарської продукції, є визначення такого виробника сільськогосподарської продукції відповідно до статті 209 Податкового кодексу України.

Статтею 209 ПК України, в редакції на 01.01.2016 року, встановлено спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Відповідно до пункту 209.1. статті 209 ПК України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Таким чином, спеціальний режим оподаткування сільськогосподарського товаровиробника мав місце у в період з 01.01.2016 по 01.01.2017 року.

Проте, згідно з пп. 4 п. 2 розділу ХІХ "Прикінцеві положення" Податкового кодексу України з 01.01.2017 р. втратила чинність ст. 209 ПК України, яка регламентувала умови застосування спеціального режиму сільськогосподарським товаровиробникам.

Таким чином, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення - 07.06.2017 року, в чинній редакції ПК України (з 01 січня 2017 року), стаття 209, яка регламентувала умови застосування спеціального режиму оподаткування податком на прибуток сільськогосподарськими виробниками, втратила чинність.

Відповідно, починаючи з 01 січня 2017 року у зв'язку із скасуванням спеціального режиму оподаткування, усі сільськогосподарські товаровиробники, які зареєстровані як суб'єкти спеціального режиму оподаткування, підлягають переведенню на загальну систему оподаткування, а ті, які не перебувають на спеціальному режимі оподатковуються на загальній системі.

Таким чином, ПК України на час винесення оскаржуваного повідомлення-рішення зобов'язує надавати платника податку на прибуток звітність на загальних умовах та своєчасно сплачувати вказаний податок. Також необхідно зазначити, що положення пункту 137.5 статті 137 ПК України розглядаються в системі з положенням п.п.137.4.1 п.137.4 статті 137 ПК України, а не є окремою нормою, що дає право на річний податковий (звітний) період. Враховуючи положення чинного законодавства, суд зазначає, що виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період, що починається з 01.07.2016 року, продовжують застосовувати такий звітний період до 30.06.2017 року та обчислювати податок на прибуток у порядку, встановленому для таких сільськогосподарських виробників. Згідно матеріалів справи, позивач у 2016 році подавав звітність у загальному порядку, про свій намір обрати річний податковий період з 01.01.2017 по 31.12.2017, позивач повідомляв ГУ ДФС у Дніпропетровській області листами від 31.03.2017 року №77, 03.04.2017 року №78, тобто на час, коли положення законодавства про застосування спеціального режиму для виробників сільськогосподарської продукції втратили чинність.

Виходячи із вищенаведеного, суд зазначає, що одним із обов'язків платника податків є своєчасне подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 120.1. статті 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Оскільки позивачем не було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року (граничний термін подання 10.05.2017), тому ГУ ДФС у Дніпропетровській області правомірно застосовано штраф в розмірі 170,00 грн., тобто в межах та у розмірі, визначеному статтею 120 ПК України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 20.11.2017 року.

У повному обсязі постанову складено 27.11.2017 р.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.В. Сидоренко