Справа № 2270/8477/11
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №2270/8477/11
Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Смілянця Е. С.

при секретарі: Пачевській А.П.

за участю представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод" до Кам"янець-Подільської об"єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Кам"янець-Подільської об"єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2011 року відмовлено в задоволенні даного позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Мотивами апеляційної скарги особа, яка її подала, зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представники позивача в судовому засіданні 03 листопада 2011 року апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представники відповідача з вимогами апеляційної скарги не погодились, оскільки вважають, що постанова суду, прийнята за наслідками розгляду справи в суді першої інстанції, є законною та обгрунтованою, а тому просили Вінницький апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з прийняттям нової постанови про задоволення позову, з наступних підстав.

Згідно з обставинами справи, за результатами проведеної Кам"янець-Подільською ОДПІ документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод" з питань дослідження правових відносин з товариством з обмеженою відповідальністю "Метуглехолдинг" за період з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року встановлено, зокрема, порушення позивачем п.п.198.3 ст. 198, п.п.200.1, п.п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України.

Як наслідок, Кам"янець-Подільською ОДПІ відносно позивача прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22 червня 2011 року, яким збільшено суму грошового зобов"язання з податку на додану вартість в сумі 102061,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суб"єкта владних повноважень, позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено правомірності позовних вимог.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає таку позицію суду першої інстанції хибною, з огляду на таке.

Згідно з п.п. а) пункту 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними

цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Як встановлено п.201.6. цього Кодексу податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 Податкового кодексу України)

Виходячи з вищевказаних положень Податкового кодексу України, наявність у позивача податкових накладних, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, виданих продавцем товару, є достатньою підставою для віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбаного товару. Водночас правомірність віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту може бути також підтверджена митними деклараціями та іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку)).

Таким чином, оскільки предметом доказування в даній адміністративній справі становлять обставини, що підтверджують або спростовують обгрунтованість визначення податкового кредиту, а податковий орган, приймаючи податкове повідомлення-рішення, про скасування якого заявлено позов, виходив з того, що операції позивача з придбавання товару носили безтоварний характер, суд першої інстанції слушно зауважив, що вищевказані підстави для нарахування податкового кредиту є обов"язковими, але не вичерпними.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження правомірності нарахування податкового кредиту позивачем надано:

- договір поставки мідної катанки №21/01 від 25 січня 2011 року, укладений між позивачем та ТОВ "Метуглехолдинг";

- сертифікат якості №6 від 25 січня 2011 року;

- накладна №250102 від 25 січня 2011 року;

- податкова накладна №250102 від 25 січня 2011 року;

- товарно-транспортна накладна від 25 січня 2011 року;

- витяг з журналу реєстрації т/з, що відображає в"їзд та виїзд транспортних засобів через прохідну ТОВ "Кабельний завод";

- лімітна карта ПЛ-0000004 за січень 2011 року про передачу катанки зі складу у виробництво;

- накладні на здачу готової продукції, виробленої з отриманої мідної катанки;

- картка рахунку щодо підтвердження обсягів отриманої катанки та виготовленої з неї продукції;

- платіжні доручення від 26 січня №113 та №816 про сплату вартості товару

Дослідивши дані докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони підтверджують факт товарності та реальності операцій позивача щодо придбання мідної катанки згідно договору поставки мідної катанки №21/01 від 25 січня 2011 року, укладеного між позивачем та ТОВ "Метуглехолдинг". Матеріали справи свідчать про факт поставки товару, відображеного в податкових накладних, віднесених до податкового кредиту, оплати товару та використання його у господарській діяльності позивача.

Більше того, як встановлено колегією суддів, податковим органом не заперечується, що податкові накладні оформлені продавцем у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Окрім того, досліджені судом апеляційної інстанції первинні документи підтверджують той факт, що позивач та його контрагент ТОВ "Метуглехолдинг" не лише вчинили всі дії, необхідні для забезпечення реального виконання укладеного між ними договору про поставку мідної катанки, а й виконали фактично цей договір - позивачем отримано товар, здійснено його оплату та використано даний товар в подальшій господарській діяльності.

Водночас, за змістом частин четвертої, п"ятої статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з"ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Дійшовши висновку, що поданих сторонами доказів недостатньо для встановлення обставин справи, суд має право вжити передбачених законом заходів для витребування належних доказів із власної ініціативи.

Суд постановляє ухвалу про закінчення з"ясування обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного і всебічного з"ясування цих обставин, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, і вичерпано всі можливості щодо збирання й оцінки доказів.

Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням сутності заперечень проти позову витребувати у відповідача докази, які підтверджують його доводи відносно того, що наведені в податковій накладній відомості не відповідають дійсності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надані докази товарності операції з поставки мідної катанки згідно договору поставки мідної катанки №21/01 від 25 січня 2011 року, укладеного між позивачем та ТОВ "Метуглехолдинг".

В той же час, відповідачем свої доводи про безтоварність операцій визначення податкового кредиту підтверджено лише відсутністю контрагента позивача за юридичною адресою, наявністю кількості працюючих осіб на ТОВ "Метуглехолдинг" лише 1 особи, відсутності на ТОВ "Метуглехолдинг" складських приміщень.

З приводу вказаного, колегія суддів зазначає про те, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин податкове законодавство не ставить в залежність отримання результатів перевірок контрагентів суб"єкта оподаткування від підтвердження правомірності віднесення ним до податкового кредиту сум податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відтак, враховуючи, що у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення покладений в даному випадку на податковий орган, суд апеляційної інстанції вважає, що вищевказані доводи відповідача є непідтвердженими та необгрунтованими.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції не повно та не всебічно з"ясовано обставини справи, не перевірено заперечення податкового органу, у зв"язку з чим передчасно та помилково зроблено висновок про безпідставність позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод" задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод" до Кам"янець-Подільської об"єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування податкових повідомлень-рішень, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод" до Кам"янець-Подільської об"єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22 червня 2011 року щодо суми грошового зобов"язання з ПДВ в розмірі 102061,00 грн.

Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод" судовий збір в розмірі 5,10 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі "08" листопада 2011 р.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

ОСОБА_6