Справа № 825/1598/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1598/17 Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А
11 грудня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого: Бєлової Л.В., суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.
за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,
У жовтні 2017 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 18 вересня 2017 року № 419 про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29 квітня 2016 року № 187 підполковника ОСОБА_1 , командира ремонтно-відновлюваного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , призначено на посаду заступника командира бригади з озброєння начальника технічної частини військової частини польова пошта НОМЕР_2 , ВОС 4201002.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 серпня 2017 року № 32 ОСОБА_1 вибув для виконання заходів антитерористичної операції до складу сил та засобів, що залучаються для проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей з метою виконання службових (бойових) завдань з 04 серпня 2017 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11 вересня 2017 року заступником командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальником відділення підполковником ОСОБА_2 проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин образи заступником командира військової частини з озброєння підполковником ОСОБА_1 офіцера-психолога механізованого батальйону лейтенанта ОСОБА_3 , за результатами якого складено акт службового розслідування від 17 вересня 2017 року.
Наказом № 419 від 18 вересня 2017 року затверджено результати службового розслідування та притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни заступника командира військової частини підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме «попередити про неповну службову відповідність».
Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.
Даючи правову оцінку викладеним обставинам, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно виходив з такого.
Згідно з ст.3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб, пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Статтею 45 цього Статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст.26 наведеного Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно з ст.. 84 Статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Наказом Міністра оборони України від 15 березня 2004 року №82 затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, яка визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).
Відповідно до п.1.2 наведеної Інструкції службове розслідування проводиться у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.
Згідно п.1.3 Інструкції рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування.
Міністр оборони України та начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України та їх заступники можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення підпорядкованим посадовим особам.
Відповідно до п.1.5 Інструкції службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.
Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі.
У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рапорту командира бригадної артилерійської групи заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 призначено службове розслідування по факту нанесення тілесних ушкоджень лейтенанту ОСОБА_3 , про що видано наказ командира військової частини № 69 від 11 вересня 2017 року та наказ № 71 від 12 вересня 2017 року.
Службовим розслідуванням встановлено, що 08 вересня 2017 року, заступник командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння начальник технічної частини підполковник ОСОБА_1 та офіцер-психолог механізованого батальйону лейтенант ОСОБА_3 приймали участь в урочистих заходах з нагоди Дня танкістів, що відбувалися на ОКП військової частини с. Спірне Донецької області.
Як вбачається з пояснень молодшого сержанта ОСОБА_5 , підполковник ОСОБА_1 покликав до себе лейтенанта ОСОБА_6 та почав висловлюватися в її сторону нецензурною лексикою, а потім здійснив поштовх правою рукою в грудну клітину.
Згідно з висновками службового розслідування, випадок нанесення удару підполковником ОСОБА_1 лейтенанту ОСОБА_3 підтверджується свідченнями підполковника ОСОБА_7 та самої потерпілої лейтенанта ОСОБА_8 . Інші військовослужбовці стверджують, що чули про цей випадок, але безпосередніми свідками події не були. Виходячи із заключення лікаря допускається той випадок, що дійсно підполковником ОСОБА_1 було завдано тілесних ушкоджень, які слід кваліфікувати, як перевищення військовою посадовою особою влади чи службових повноважень.
За результатами службового розслідування складено акт проведення службового розслідування від 17 вересня 2017 року, та наказ командира військової частини № 419 від 18 вересня 2017 року, яким позивача попереджено про неповну службову відповідність.
Згідно зі ст.. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до ст.. 68 Дисциплінарного статуту, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Відповідно до ст. 71 Дисциплінарного статуту, командир полку (корабля 1 рангу), бригади, дивізії щодо підлеглих офіцерів має право: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність.
Як вбачається з матеріалів справи, наказ № 419 від 18 вересня 2017 року, яким позивача попереджено про неповну службову відповідність складено за підписом командира військової частини, що відповідає викладеним вище вимогам.
Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься лист оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за наслідком розгляду матеріалів службового розслідування по факту нанесення тілесних ушкоджень підполковником ОСОБА_1 та встановлено деякі недоліки під час проведення службового розслідування: видання двох наказів про проведення службового розслідування, нескладення схеми правопорушення, непроведення медичного засвідчення стану алкогольного сп`яніння.
Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначені недоліки не впливають на суть висновків за результатами службового розслідування та є формальними. Зазначене не може вважатись безумовною підставою протиправності наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Більш того, оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зазначено, що враховуючи резонанс правопорушення, яке має ознаки кримінального, побиття жінки-військовослужбовця, порушення Кодексу офіцера Збройних Сил України та загальнолюдських норм поведінки, накладене дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, не відповідає характеру та обставинам вчинення правопорушення та наслідкам і, враховуючи зазначене, було скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12 вересня 2017 року № 71, а також надіслано клопотання на ім`я командувача Сухопутних військ Збройних Сил України про прийняття рішення щодо накладення на підполковника ОСОБА_1 більш суворого стягнення, а саме позбавлення військового звання підполковник.
Зазначеним спростовуються твердження позивача про те, що накладене дисциплінарне стягнення за тяжкістю не відповідає характеру та обставинам правопорушення.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу.
Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.
На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017року - залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України у порядку, передбаченому ст.. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст виготовлено 11.12.2017
Головуючий суддя Л.В.Бєлова
Судді Н.В. Безименна,
А.Ю. Кучма