Справа № 404/4690/17
Суддя: Павелко І. Л.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4690/17
Номер провадження 2-а/404/479/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого - судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Клоченко Т.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом мотивуючи його тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 11.05.2017 року №1111/0/15-17 його було звільнено у відставку з посади судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області. На виконання цього рішення, наказом голови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області №30-к від 29.05.2017 року його звільнено з посади судді у відставку. 14.06.2017 року він звернувся до Кіровоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, після чого 24.06.2017 року йому було повідомлено про нарахування довічного грошового утримання в розмірі 90% від заробітку судді на момент звільнення, однак пізніше розмір довічного грошового утримання з 90% до 80%. Розглянувши його звернення, відповідач повідомив, що в управління відсутні законодавчі підстави для зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, роботи на посаді слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділення МВС. Позивач вважає, що такими діями відповідача було порушено його право на призначення пенсії. З зазначених підстав позивач звернувся до суду з цим позовом в якому просить суд визнати неправомірними дії Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж на посаді слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділення МВС у період з жовтня 1989 року по жовтень 1996 року, та з грудня 1996 року по грудень 2002 року; зобовязати Кропивницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж на посаді слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділення МВС у період з жовтня 1989 року по жовтень 1996 року, та з грудня 1996 року по грудень 2002 року; зобовязати Кропивницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, з подальшим перерахуванням у випадку зміни заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді та був звільнений у відставку, починаючи з дня звернення до Пенсійного фонду, а саме з 14.06.2017 року.

В судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, просив розглянути справи у його відсутність, про що зазначив у позовній заяві(а.с.8).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Причини не явки суду не повідомив. При цьому надав суду письмові заперечення проти позову, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді обліковується з 31.12.2003 року з моменту призначення на посаду судді, який складає 13 років 5 місяців, в звязку з чим підстави для застосування іншої відсоткової ставки ніж 80% від грошового утримання судді відсутні.

Крім того, звернув увагу суду на те, що прийнятий управлінням протокол № 434 від 21.06.2017 року повністю відповідає нормам Конституції України та рішенню Конституційного Суду України по справі № 1-8/2016 від 08.06.2016 року, та який позивачем не оскаржується. Ні в Законі, ні в рішенні Конституційного Суду України не вказано про обовязок органів Пенсійного фонду зараховувати до стажу судді проходження строкової служби, половини навчання, а роботи на посаді слідчого.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 11.05.2017 року №1111/0/15-17 його було звільнено у відставку з посади судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, на підставі заяви від 22.09.2016 року.

Наказом голови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області №30-к від 29.05.2017 року його звільнено з посади судді у відставку.

14.06.2017 року позивач звернувся до Кіровоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

24.06.2017 року позивача було повідомлено про нарахування йому довічного грошового утримання в розмірі 90% від заробітку судді на момент звільнення.

Однак пізніше позивачу стало відомо про зменшення розміру довічного грошового утримання з 90% до 80%.

Позивач звернувся до управління з письмовою заявою від 07.07.2017 року про врахування стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тобто стаж його роботи на посаді слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділення МВС у період з вересня 1989 року по жовтень 1996 року, та з грудня 1996 року по грудень 2002 року.

Своїм листом №277/С-11 від 13.07.2017 року Кропивницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області повідомило, що в управління відсутні законодавчі підстави для зарахування до стажу роботи судді стаж роботи на посаді слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділення МВС.

Загальний стаж роботи, що дає право позивачу як судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді становить 28 років 05 місяців 17 днів.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

На час звільнення позивача з посади судді у відставку був чинним Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VII із змінами внесеними Законами від 06.12.2016 року №1774-VIII та від 21.12.2016 року №1798-VIII (надалі-Закон №1402-VII). При цьому у питаннях визначення розмірів суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання відповідно до приписів пунктів 2, 23, 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону чинними були норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів" рід 07.07.2010 року № 2453-VI (надалі-Закон № 2453-VI).

Частиною 1 статті 116 Закону №1402-VII передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень частини 1 статті 137 Закону №1402-VII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

В той же час абзацем 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону № 1402-VII (у редакції чинній на час звільнення позивача з урахуванням положень Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016 року № 1798-VTII) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаду судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Так, частиною 1 статті 43 Закону України "Про статус суддів" (Закон №2862-ХП) передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку із закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до частини 4 цієї ж статті Закону №2862-ХІІ, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Зокрема, приписами пункту 2.6. Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25 серпня 2005 року №94 (погодженого рішенням Ради суддів України від 13 травня 2005 року №34) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2005 року за №1314/11594, закріплено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як десять років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, зазначеної в частині 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів", стаж роботи передбачений Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (із змінами).

Аналогічна правова позиція щодо зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, стаж роботи на посадах прокурорів та слідчих в Постанові Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (у редакції із змінами, внесеними згідно Постанови KM України №545 від 11.06.2008).

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та вказаних доказів до стажу роботи на посаді судді, що дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, входить стаж на посаді слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділення МВС у період з жовтня 1989 року по жовтень 1996 року, та з грудня 1996 року по грудень 2002 року.

В абзаці 1 пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Згідно приписів абзацу 2 вказаного пункту Закону № 1402-VII в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус судців" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст.529; №№18-20, ст. 132 із наступними змінами)(Закон № 2453-VI). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Крім того, відповідно до пункту 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано неконституційними положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VQI; - абзаців першого, другого, третього,четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VIy редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213- VII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911-VQT; - пункту 5 розділу Ш "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VH в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та визнано їх такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись частиною 2 статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: підлягає застосуванню частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 215- VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIII, a саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання"; абзаци перший, другий, третій, четвертий, та перше, друге речення абзацу шостого частини 5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VІІІ, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911- VІІI, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини 5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року №192- VІІI, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку"; не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213- VІІI в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 та пунктів 25, 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII при наявності стажу роботи на посаді судді 28 років 5 місяців 17 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який має бути призначений позивачу, повинен становити 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з'ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У розумінні статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 48 Закону № 1402-VIII незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 7 статті 48 вказаного Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході розгляду справи суд встановив, що позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог та які задовольняються судом, а відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову в цій частині вимог.

Доводи представника відповідача щодо не оскарження позивачем протоколу про розрахунок пенсії безпідставні, оскільки це не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користьОСОБА_1, понесені ним судові витрати в сумі 640 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-70, 71, 86, 128, 159-163, 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Кропивницького обєднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж на посаді слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділення МВС у період з жовтня 1989 року по жовтень 1996 року, та з грудня 1996 року по грудень 2002 року.

Зобовязати Кропивницьке обєднане управління пенсійного фонду України Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж на посаді слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділення МВС у період з жовтня 1989 року по жовтень 1996 року, та з грудня 1996 року по грудень 2002 року.

Зобовязати Кропивницьке обєднане управління пенсійного фонду України Кіровоградській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, з подальшим перерахуванням у випадку зміни заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді на якій працював позивач, та був звільнений у відставку, починаючи з дня звернення до Пенсійного фонду, тобто 14.06.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користьОСОБА_1, понесені ним судові витрати в сумі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня її проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2