Справа № 242/4897/17
Суддя: Капітонов В. І.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/4897/17
Провадження № 2-а/242/359/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, в якому зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з м.Донецька в м.Селидове Донецької області та була взята на облік в СО УПФУ Донецької області 11 листопада 2015 року. У травні 2017 року їй було припинено виплату пенсії. Вона звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, але 27.09.2017 року Селидівським об`єднаним УПФУ Донецької області їй було надано роз`яснення щодо необхідності надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Вважає бездіяльність відповідача протиправною та просить суд визнати протиправною бездіяльність Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині відмови повторного призначення соціальних виплат ВПО з моменту поновлення статусу ВПО та з моменту припинення виплати пенсії, а саме з квітня 2017 року; визнати протиправним та скасувати рішення Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про припинення виплати пенсії; зобов'язати відповідача поновити їй виплату пенсії з моменту припинення, негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення(припинення) її виплати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є отримувачем пенсії за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії № 55085, є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з м.Донецька в м.Селидове Донецької області та вперше була взята на облік в УСЗН Селидівської міської ради 19.11.2015 року.

06 вересня 2017 року ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо переміщеної особи, яка перемістилася з м.Донецька в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № , виданою УСЗН Селидівської міської ради 06 вересня 2017 року.

З квітня 2017 року ОСОБА_1 було припинено виплату пенсії. 25.09.2017 року позивач звернулася до Селидівського ОУПФУ Донецької області із заявою про поновлення виплати пенсії.

Як вбачається із роз`ясненням Селидівського ОУПФУ в Донецькій області № 7482102 від 27.09.2017 року, рішенням начальника УСЗН Селидівської міської ради № 3440 від 26.04.2017 року було скасовано довідку ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 19.11.2015. На виконання листа управління соціального захисту населення Селидівської міської ради від 04.05.2017 року № 1825/01-17/04 згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 2824 від 26.04.2017 ОСОБА_1 припинено виплату пенсії. Для поновлення виплати пенсії необхідно надати заяву, діючу довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Поновлення виплати пенсії буде здійснено на підставі рішення комісії про призначення (відновлення) або відмови у призначенні(відновленні) соціальних виплат, яке буде внесено за результатами перевірки достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування.

У частині 2 статті 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З матеріалів справи вбачається, що підставою призупинення виплати пенсії стало ненадання позивачем довідки про взяття його на облік до Управління соціального захисту населення як внутрішньо переміщену особу.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього Закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі недоотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання. Відповідач не послався на Закон та його норму, що передбачає припинення виплати пенсії.

Згідно з Правилами реєстрації місця проживання , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться, зокрема, до паспорта громадянина України,

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Між тим, відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону, стала підставою для невиплати позивачу пенсії. Також відповідачем не вказано будь-якої іншої норми закону, яка б визначала таку підставу невиплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 11 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки вразі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним, а тому суд користується даним принципом адміністративного судочинства у зв'язку з чим вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії та зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату ОСОБА_1 пенсії згідно її заяви від 25 вересня 2017 року, сплатити заборгованість з невиплаченої пенсії, починаючи з квітня 2017 року.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Разом з тим, позовні вимоги щодо скасування рішення Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про припинення виплати пенсії задоволенню не підлягають, оскільки виплату пенсії було припинено рішенням комісії з питань призначення(відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а не відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову судовий збір не сплачувався, а ухвалою Селидівського суду Донецької області від 09 листопада 2017 року йому відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі, суд не стягує з відповідача судові витрати, оскільки позивачем вони фактично не понесені (не надано документального підтвердження понесених ним судових витрат).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2,4-6,8,10-11,94,158-163,167, 184-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за її заявою.

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити нарахування виплати належної ОСОБА_1 пенсії за віком (ІПН НОМЕР_3) відповідно до її заяви від 25 вересня 2017 року.

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сплатити ОСОБА_1 заборгованість з невиплаченої пенсії, починаючи з квітня 2017 року.

Допустити негайне виконання постанови суду у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. І. Капітонов