Справа № 804/5237/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2017 р.Справа №804/5237/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання за участю представників:ОСОБА_2
позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новолозуватське» про застосування заходів реагування, -
За результатами автоматизованого розподілу адміністративну справу №804/5237/17 передано на розгляд судді Гончаровій І.А.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року адміністративний позов залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
30 серпня 2017 року на виконання вимог суду представником позивача надано платіжне доручення №453 від 22 серпня 2017 про сплату судового збору у розмірі 1600 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2017 року у справі №804/5237/17 відкрито скорочене провадження, та у подальшому ухвалою суду від 2 жовтня 2017 року призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
У звязку із призначенням судді Гончарової І.А. на посаду судді Верховного Суду України на підставі Указу Президента України №357/2017 від 10.11.2017 року, на підставі розпорядження від 22 листопада 2017 року №2812д здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної адміністративної справи та передано останню на розгляд судді Верба І.О., про що складений протокол від 22 листопада 2017 року.
Оскільки провадження у справі було відкрито, суддя прийняв справу до свого провадження та призначив її до судового розгляду у судовому засіданні.
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши наступне:
- при обстеженні території основного майданчика ТОВ «Новолозуватське» за адресою: вул. Молодіжна, 1 А, с. Грузьке, Криворізький район, Дніпропетровська область, виявлено встановлене обладнання, яке нібито є джерелом утворення викидів, а дозвіл на викиди забруднюючих речовин від вищезазначених джерел відсутній;
- в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами зазначено, що вимірювання параметрів викидів та концентрації забруднюючих речовин від джерел викидів підприємства під час перевірки не проводилось у звязку з тим, що дане обладнання на момент перевірки не експлуатується. Отже, в ході перевірки інструментально-лабораторні вимірювання не здійснювалися, проби не відбиралися, В акті перевірки не вказано і жодним доказом не підтверджено, які саме речовини надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи цих об'єктів, чи с такі речовини забруднюючими, в яких обсягах здійснюються викиди забруднюючих речовин та чи справляють такі речовини прямо або опосередковано негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища;
- дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря видаються за умови: не перевищення протягом терміну їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки; не перевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; дотримання вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин (частина 9 статті 11 Закону);
- відповідно до статті 7 Закону №2707-Х11 нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, встановлюються з метою забезпечення дотримання нормативів екологічної безпеки атмосферного повітря з урахуванням економічної доцільності, рівня технологічних процесів, технічного стану обладнання, газоочисних установок. Для діючих і тих, що проектуються, окремих типів обладнання і споруд залежно від часу розроблення та введення у дію, наявності наукових і технічних розробок, економічної доцільності встановлюються: норматив гранично допустимого викиду забруднюючої речовини стаціонарного джерела; технологічні нормативи допустимих викидів забруднюючих речовин або їх суміші, які визначаються у місці їх виходу з устаткування;
- згідно з пунктом 6 «Порядку розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року №1780, нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин для діючих стаціонарних джерел встановлюються за середніми показниками викидів, визначених для типів устаткування, де обсяги таких викидів є найменшими: для 12 відсотків типів устаткування - за наявності 30 чи більше типів; для 5 типів устаткування - за наявності менш як 30 типів;
- пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що перелік типів устаткування, за якими розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, визначається Мінприроди;
- затверджений наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 року №317 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.09.2004 року за №1102/9701 «Перелік типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел» не передбачає такого типу устаткування, як твердопаливний котел по типу «буржуйка»;
- отже, діюче законодавство не передбачає видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря стаціонарним джерелом, яким є твердопаливний котел по типу «буржуйка», оскільки нормативи гранично допустимих викидів у атмосферне повітря забруднюючих речовин вказаним обладнанням не розробляються;
- відповідно до статті 12 Закону №2707-Х11 господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства;
- отже, посадова особа, яка проводить перевірку, для з'ясування певних обставин та для підтвердження висновків щодо наявності порушення має право здійснювати огляд території суб'єкта господарювання та застосовувати методи інструментально-лабораторного, радіаційного та інших методів контролю;
- згідно пункту 4.14 Порядку №464 не допускається включення до акта перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально. Крім того, матеріали перевірки не містять жодних даних, які б дали змогу ідентифікувати обладнання, яке за висновком перевірки, нібито здійснює викиди забруднюючих речовин;
- відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» забруднююча речовина це речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища; викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин;
- Держекоінспекцією не доведено здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 5 складів для зберігання зерна, відповідно вищевказані склади для зберігання зерна не є стаціонарними джерелами утворення викидів;
- єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами встановлює «Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №302 від 13.03.2002 року;
- у відповідності до вказаного Порядку, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну;
- отже, законодавець встановив обов'язок отримувати даний дозвіл тим підприємствам, які експлуатують об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші;
- постановою Кабінету Міністрів України №1780 від 28.12.2001 року затверджено «Порядок розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел», у якому зазначено, що перелік типів устаткування, за якими розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, визначається Мінприроди;
- на виконання вказаного Порядку Міністерством охорони навколишнього природного середовища України було видано наказ № 317 від 16.08.2004 року, яким затверджено «Перелік типів устаткування для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел»;
- перелік є вичерпним, до якого заточувальні верстати, ангари для зберігання зерна, відкриті майданчики для зберігання зерна не віднесено.
У судовому засіданні представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Представник позивача зазначив про наявність відповідного дозволу, який не враховано позивачем, та фактичних умов проведення перевірки, наявний дозвіл не було враховано перевіряючими, крім того, перевіряючими визначено обєкти викидів, які знаходяться за місцезнаходженням виробництва, зазначивши їх місцезнаходження за юридичною адресою, фактично не перевіривши обєкти. Представник відповідача заперечив, зазначивши, що для проведення перевірки будь-які наявні дозволи на викиди забруднюючих речовин підприємством не надавались.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
За результатами перевірки складено акт перевірки вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Товариством з обмеженою відповідальності «Новолозуватське», а саме:
- основний промисловий майданчик, розташований за адресою вул. Молодіжна 1А, с. Грузьке Криворізький район Дніпропетровської області;
- бригада №1 (зернові склади);
- бригада №2.
Актом перевірки встановлено наступне:
- основним видом діяльності ТОВ «Новолозуватське» є вирощування культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;
- в обробітку ТОВ «Новолозуватське» знаходиться ріллі 1098, 1305 га;
- інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин и атмосферу па підприємстві не проведена. При обстежені території ТОВ «Новолозуватське» виявлено встановлене обладнання, яке є джерелами утворення викидів, а саме: склад для зберігання хімікатів; склади для зберігання зерна в кількості 5 од.: в приміщені для охорони - твердопаливний котел по чину «буржуйка», вулканізаційна; акумуляторна: токарний цех - свердлильні верстати в кількості 2 од,, заточувальні верстати в кількості З од., фрезерний та токарний верстати; зварювальний пост; ковальський горн: склад сільгосптехніки - твердопаливний котел по типу «буржуйка»: наливні заправні колонки в кількості 2 од., паливні резервуари в кількості 5 од.; бокс для автотранспорт) заточувальний верстат, твердопаливний котел по типу «буржуйка»;
- дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від вищезазначених джерел відсутній. Таким чином, підприємство порушує статті 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;
- провести вимірювання параметрів викидів та концентрацій забруднюючих речовин від вищевказаних організованих джерел викидів підприємства під час перевірки не має можливості у зв'язку з тим, що дане обладнання на момент перевірки не експлуатується;
- статистична звітність 2-ТП (повітря) та розрахунок екологічного податку в частині викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря підприємством не здійснюється, що є порушенням статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», статті 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- на балансі підприємства нараховується 12 одиниці автотранспорту; із них дизельних - 12 од. Перевірка автотранспорту на вміст забруднюючих речовин у відпрацьованих газах проводиться на договірних умовах спеціалізованою організацією; але протоколи результатів вимірювань у відповідності ДСТУ 4276:2004 не надані, що є порушенням вимог статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
Вирішуючи заявлений спір, суд виходить із того, що позивачем заявлено позов про вжиття заходів реагування шляхом тимчасового зупинення діяльності відповідача, повязаної з експлуатацією джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря із посиланням на порушення відповідачем норм Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16 жовтня 1992 року №2707-XII (далі Закон №2707-XII).
Відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16 жовтня 1992 року №2707-XII (далі Закон №2707-XII) підприємства, установи, організації та громадяни-суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані:
- здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо;
- вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів;
- забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів;
- здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.
Для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік забруднюючих речовин переглядається Кабінетом Міністрів України не менше одного разу на п'ять років за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.
Відповідно до статті 11 Закону №2707-XII:
- викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення;
- викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп.
Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об'єкт якого належить до другої групи, - десять років, об'єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.
Перелік установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян-суб'єктів підприємницької діяльності, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 12 Закону №2707-XII господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.
З 5 травня 2017 року, дня офіційного опублікування, набрало чинності «Положення про Державну екологічну інспекцію України», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 (далі Положення №275).
Відповідно до Положення №275 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктом 7 Положення №275 встановлено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положення №275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов'язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Підпунктами 10 та 11 пункту 6 Положення №275 встановлено, що Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право:
- проводити перевірку стану організації та здійснення виробничого контролю за дотриманням суб'єктами господарювання нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин, за здійсненням інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин із стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок, за дотриманням установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води об'єктів у контрольних створах і перевірку дотримання правил визначення якості вод;
- проводити лабораторний аналіз стану забруднення земель, у тому числі радіоактивний, у зонах безпосереднього впливу викидів і скидів підприємствами забруднюючих речовин, а також у разі виникнення аварій та надзвичайних ситуацій.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №166-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади», яке набрало чинності через два місяці з дня його опублікування в газеті «Урядовий кур'єр» від 21.03.2017 року №53, тобто 21.05.2017 року, скасований як такий, що не відповідає Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» «Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства», затверджений наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року №464 (далі Порядок №464), яким був врегульований порядок видачі та форма припису, що виносяться органом Держекоінспекції відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі Закон №877-V).
Відповідно до статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до частини 7 статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
З матеріалів справи вбачається, що на замовлення ТОВ «Новолозуватське» Науково-технічним центром «Екобезпека» проведено інвентаризацію викидів забруднюючих речовин ТОВ «Новолозуватське», за результатами якого складено звіт від 21.12.2016 року, згідно якого:
- обєкти залпових викидів відсутні;
- оцінка впливу викидів забруднюючих речовин на стан забруднення атмосферного повітря, що здійснюється за даними результатів розрахунків розсіювання;
- з метою визначення впливу ТОВ «Новолозуватське» на забруднення атмосферного повітря в районі розташування проммайданчика проведений розрахунок величин приземних концентрацій (розрахунок розсіювання). Розрахунок розсіювання забруднюючих речовин у приземному шарі атмосфери проведений ЕОМ за допомогою програми EQJI-2000 («Звіт з інвентаризації забруднюючих речовин»). Виконаний для обєкту розрахунок розсіювання у розрахунковому прямокутнику, розмір якого прийнятий згідно п. 2.19 ОНД-86 і становить 2000*2000 м. Розрахунок проведений з урахуванням метеорологічних характеристик і величин фонових концентрацій. Крок сітки прийнятий рівним 250 м. Розмір санітарно-захисної зони складає: А) Зернотік 100 м, відстань до межі найближчої житлової забудови складає 520 м від межі зернотоку; Б) Тракторна бригада 100 м відстань до межі найближчої житлової забудови складає 450 м від межі тракторної бригади; В) Свиноферма 500 м відстань до межі найближчої житлової забудови складає 813 м від межі свиноферми. Координати джерел, що дають найбільший вклад у рівень забруднення атмосфери, наведені у звіті за результатами розрахунку розсіювання на ЕОМ. У результаті розрахунку отримані концентрації забруднюючих речовин у приземному шарі атмосфери, які створені викидами обєкту при небезпечних швидкостях вітру, а також карти розсіювання з ізолініями забруднення атмосфери в частках ГДК. Згідно розрахунків відчутного впливу об'єктом дослідження на стан атмосферного повітря житлової зони не виявлено. Аналіз результатів розрахунків показав, що концентрації усіх забруднюючих речовин у приземному шарі атмосферного повітря не перевищують граничнодопустимих значень на межі санітарно-захисної зони об'єкту. Розрахунок свідчить про незначний вплив самого об'єкту на стан атмосферного повітря;
- на розглянутому обєкті ТОВ «Новолозуватське» інвентаризації підлягають 14 стаціонарних джерел викидів, з них 10 неорганізованих та 4 організованих:
1) організовані джерела:
- (дж. №2): зерноочисна установка ЗАВ-20 (АС-1);
- (дж. №9-№11): резервуари дизпалива.
2) неорганізовані джерела:
- (дж. №1): приймальний бункер;
- (дж. №3): бункер зернових відходів:
- (дж. №4): бункер очищеного зерна;
- (дж. №5): автонавантажувач ЗСМ-40;
- (дж. №6): верстат заточуючий:
- (дж. №7): апарат електрозварювальний:
- (дж. №8): апарат газорізальний;
- (дж. №12): паливо роздавальний пристрій дизпалива;
- (дж. №13): будівля для утримування свиней;
- (дж. №14): склад гною;
- забруднюючими речовинами, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у процесі виробничої діяльності являються: пил зерновий, пил абразивний, пил металевий, заліза оксид, марганцю оксид, азоту діоксид, вуглецю оксид, вуглеводні насичені; аміак, сірководень, метан, фенол, альдегід пропіоновий, кислота капронова, диметилсульфід, метилмеркаптан, диметиламін, пил хутряний.
- місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Грузьке, вул. Молодіжна 1А;
- фактичне місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Грузьке, вул. Молодіжна 1А;
- місцезнаходження обєкта: Кіровоградська область, Долинський район, с. Варварівка, вул. Центральна, 2а;
- встановлені дозволені обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря: джерело №2 зерноочисна установка ЗАВ-20. АС-1; джерело №9 резервуар дизпалива №1; джерело №10 резервуар дизпалива №2; джерело №11 резервуар дизпалива №3;
- для неорганізованих джерел викидів №1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 12, 13, 14 нормативи гранично допустимих викидів не встановлюються, регулювання здійснюється за вимогами, що викладені у розділі 2 (перелік а.с.72-75).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить із того, що під час перевірки не встановлено наявність представленого суду дозволу на викиди забруднюючих речовин, проведену інвентаризацію всього підприємства щодо таких обєктів.
Визначені в позові обєкти викидів не визначені індивідуально, не зазначено їх точне місцезнаходження територіально, що унеможливлює підтвердити доводи позивача про необхідність проведення підприємством дооблікування джерел викидів.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» джерелом викиду є об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.
У пункті 1.15.5. «Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві», затвердженої наказом Мінекобезпеки від 10.02.1995 року №7, надано визначення стаціонарному джерелу забруднення атмосфери, яким є підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.
При цьому для констатації порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря повинні бути встановлені наступні обставини: підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо здійснюють викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; такі речовини або їх суміші дійсно є забруднюючими; викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відбуваються без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Зі змісту акту перевірки суд вбачає, що перевіряючим зафіксовано, що під час здійснення позивачем перевірки виявлено наявність встановлених твердопаливних котлів (буржуйок), не визначених у наданому дозволі, однак, при цьому, в акті перевірки не вказано і не підтверджено, які саме речовини надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи цих об'єктів, чи є такі речовини забруднюючими, в яких обсягах здійснюються викиди забруднюючих речовин та чи справляють такі речовини прямо або опосередковано негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.
Потужність виявлених твердопаливних котлів по чину «буржуйка» не визначена, що є необхідним для визначення показника їх номінальної теплової потужності, що має значення задля їх віднесення до джерел утворення викидів, для яких необхідне отримання дозволу згідно «Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, до якого у сфері енергетики та переробної промисловості», затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 року №317.
Оскільки під час перевірки виявлені джерела, у тому числі котли, не експлуатувались доказів здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря вказаним обладнанням не підтверджено.
Матеріали перевірки не містять жодних даних, які б дали змогу ідентифікувати обладнання, яке за висновком перевірки, здійснює викиди забруднюючих речовин, кількість, найменування (модель, марка) або інші індивідуальні ознаки, конкретне місцезнаходження, види викидів від таких виявлених джерел не визначені.
В акті перевірки відсутні встановлені порушення, повязані із наявністю складу для хімікатів, не визначено чи знаходяться у ньому хімікати із зазначенням їх найменувань та виду викидів.
Відсутність індивідуально визначених ознак обладнання (устаткування), щодо експлуатації якого заявлений позов, є окремою підставою для відмови у позові, оскільки унеможливлює зазначення судом індивідуально-визначеного майна, як обєкта цивільних прав, яке заявлено до експлуатаційної заборони.
З системного аналізу матеріалів справи та норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новолозуватське» про застосування заходів реагування - відмовити повністю
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 8 грудня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1