Справа № 822/3048/17
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3048/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Хмельницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Берест-2012" про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Берест-2012" () м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 204 359,79 грн., (двісті чотири тисячі триста п'ятдесят дев'ять гривень сімдесят дев'ять копійок) шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків і стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач як платник податків зобовязаний сплачувати їх своєчасно та в повному обсязі.

За відповідачем рахується податковий борг з податку по орендній платі з юридичних осіб в сумі 198 385,08 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості в сумі 5974,71 грн., що разом становить 204 359,79 грн.

Так як відповідач в порушення вимог закону добровільно не сплатив узгоджену суму податкових зобовязань у встановлені строки, тому податковий борг необхідно стягнути з відповідача примусово в сумі 204 359,79 грн., на користь Державного бюджету України.

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, та подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув повторно, хоча відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, та подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій зазначив, що при вирішенні справи по суті покладається на думку суду.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований як юридична особа та відповідно до статтей 15, 16 ПК України є платником податків, зборів і зобовязана стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Частиною 1.1 статті 1 ПК України передбачено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно розрахунку суми заборгованості відповідача сума податкового боргу по земельному податку (орендній платі) становить 198 385,08 грн., який виник на підставі поданих відповідачем податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № НОМЕР_1 від 05.02.2016 року, № НОМЕР_2 від 14.02.2017 року, та з урахуванням нарахованої пені в розмірі 7005,65 грн.

Сума податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки складає 5974,71 грн., який виник на підставі поданої відповідачем податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № НОМЕР_3 від 05.02.2016 року, № НОМЕР_4 від 14.02.2017 року.

Частиною 2 підрозділу 10 розділу 20 ПК України встановлено, що збори (плата, внески), не встановлені цим Кодексом як загальнодержавні або місцеві, але встановлені законодавчими актами України як обовязкові платежі до набрання чинності цим Кодексом, справляються за правилами, встановленими цими законодавчими актами України, до набрання чинності законом про адміністративні послуги та іншими законами, що регулюватимуть справляння відповідних зборів (плати, внесків).

Згідно статтей 9, 10 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності не належить до загальнодержавних податків та зборів, а також до місцевих податків та зборів, але встановлена законодавчими актами України як обовязковий платіж до набрання чинності цим Кодексом.

Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-3, зокрема статтею 124, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до статтей 1, 3, 4, 5 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Обєктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада Міністрів АРК та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Згідно статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією із істотних умов договору оренди земельної ділянки як це передбачено статтею 15 Закону України "Про оренду землі" є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до вимог Закону України "Про плату за землю").

Відповідно до статтей 2, 5 Закону України "Про плату за землю" від 3 липня 1992 року № 2535 12, використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Обєктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Субєктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, також земельної частки (паю), і землекористувач, у тому числі орендар.

Згідно статтей 13, 14, 17 Закону України "Про плату за землю" підставою для нарахування земельного податку є дані земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки. Платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частки за місяцями.

Податкове зобовязання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 288.7 статті 288 ПК України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок зарахування її до бюджетів застосовується відповідно до вимог статтей 285-287 розділу 13 цього Кодексу, а саме: базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік; платники орендної плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму орендної плати за землю щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному податковому органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями; податкове зобовязання щодо орендної плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками орендарями земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Одним із обовязків платників податків і зборів згідно статті 16 ПК України є обовязок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобовязання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Як передбачено у пункті 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Визначення податкової декларації, порядок її складення і подання до органів державної податкової служби, внесення змін до податкової звітності регулюється главою 2 розділу 2 Податкового кодексу України.

Так згідно пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідач на виконання вимоги статті 14 Закону України "Про плату за землю", вимог статтей 285, 286 ПК України 05.02.2016 року, 14.02.2017 року подав позивачу податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), та податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пункту 56.11 статті 56 ПК України податкові зобовязання самостійно визначені відповідачем як платником податків у податкових деклараціях, у яких відповідач самостійно визначив податкові зобовязання по земельному податку, оскарженню не підлягають, тобто вважаються узгодженими з дати подання податкових декларацій.

Оскільки відповідач 05.02.2016 року, 14.02.2017 року подав податкові декларації, у яких він самостійно визначив податкові зобовязання по даних податках, тому із цієї дати сума податкових зобовязань вважається узгодженою.

Всупереч обовязку встановленому статтею 16 ПК України відповідач не сплатив податкове зобовязання з земельного податку визначені ним у податкових деклараціях у строки встановлені статтею 287 ПК України.

Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 ПК України визнається сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Так як відповідач у повному обсязі не сплатив самостійно узгоджених сум податкових зобовязань з земельного податку, та з податку на нерухоме майно, визначені ним у податкових деклараціях у строки встановлені ПК України, таке податкове зобовязання необхідно вважати податковим боргом.

Відповідно до пунктів 59.1, 59.4, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобовязань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Працівниками позивача відповідачу виставлялася податкова вимога від 03.11.2015 року № 2984-25.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Податковий борг відповідача підтверджується копією податкової вимоги, розрахунком суми позовних вимог, копіями податкових декларацій.

Пунктом 87.2 статті 87 ПК України встановлено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі його недостатності-шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Також відповідно до пункту 95.4 статті 95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Так як відповідачем не сплачена сума податкового боргу в розмірі 204 359,79 грн., суд вважає за необхідне стягнути його в примусовому порядку шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків і стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та доведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 1, 14, 15, 16, 54, 56, 57, 58, 59, 87, 94, 95 ПК України, статтями 9, 11, 71, 69, 86, 159 163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Берест-2012" () м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 204 359,79 грн., (двісті чотири тисячі триста п'ятдесят дев'ять гривень сімдесят дев'ять копійок) шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків і стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 13.12.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 13 грудня 2017 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1