Справа № 760/12184/17
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1869/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Івано Франківський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є інвалідом ІІ групи, ветераном війни, учасником бойових дій.

Зазначив, що 13.10.2016 року постановою Солом`янського районного суду м. Києва було задоволено його позов до Міністерства оборони України, третя особа: Івано Франківський міський військовий комісаріат, Міністерство внутрішніх справ України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання службових обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 15.10.2014 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 року постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року скасовано у частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 15 жовтня 2014 року.

Прийнято у цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 15 жовтня 2014 року - відмовлено.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 15 жовтня 2014 року.

У решті постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року - залишено без змін.

Зазначає, що зазначені постанови суду разом з необхідними документами були направлені до Міністерства оборони України, та відповідно до витягу з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №39 від 14.04.2017 року, йому було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги.

Вважає дії Міністерства оборони України неправомірними.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

В запереченнях Міністерства оборони України представник відповідача посилається на те, що датою з якої виникає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у розмірах, що встановлені статтями 16, 16-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року та відповідно до Порядку №975 є момент встановлення такої інвалідності в період дії таких актів.

Зазначив, що відповідно до довідки МСЕК серії 375413 від 08.10.2012 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності.

Таким чином, право на звернення за отриманням одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю у позивача виникло з моменту встановлення 3 групи інвалідності, а саме з 08.10.2012 року.

Крім того, зазначив, що зміна групи інвалідності у позивача відбулась понад дворічний термін, що згідно з ч.4 ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року та відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2013року №975, не дає підстав для здійснення доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності.

Враховуючи викладене, вважає, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок виконання військового обов`язку у розмірах, що передбачені статтями 16, 16-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року та відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2013року №975.

На підставі викладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, врахувавши заперечення відповідача, прихожу до висновку, що позов підлягає у задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 13.10.2016 року постановою Солом`янського районного суду м. Києва було задоволено його позов до Міністерства оборони України, третя особа: Івано Франківський міський військовий комісаріат, Міністерство внутрішніх справ України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання службових обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 15.10.2014 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 року постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року скасовано у частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 15 жовтня 2014 року.

Прийнято у цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 15 жовтня 2014 року - відмовлено.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 15 жовтня 2014 року

У решті постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року - залишено без змін.

Крім того, у зазначених постановах встановлено, що 08 жовтня 2012 року при первинному огляді Обласною МСЕК №3 м. Донецьк, позивач визнаний інвалідом ІІІ групи у зв`язку із пораненням (контузія) і захворюванням, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №375413 від 08 жовтня 2012 року та висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №717/Ж. 15 жовтня 2014 року позивачу при повторному огляді було встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК №0370080.

З огляду на викладене, дія Порядку №975 поширюється на позивача, оскільки інвалідність 2 групи було встановлено з 15 жовтня 2014 року під час повторного огляду, а постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року, якою затверджено Порядок, набрала чинності з 24 січня 2014 року.

Також, згідно з правовою позицією Верховного Суду України (справа №21-563-а-14 від 10 березня 2015 року) у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Таким чином, позивач як військовослужбовець, який отримав захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно з ст.. ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2016 року (К/800/3396/16), 24 травня 2016 року (К/800/4040/16) та ухвалі від 11 жовтня 2016 року (К/800/16950/16).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, посилання представника відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом встановлено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням 2 групи інвалідності з урахуванням раніше здійснених виплат.

Крім того, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №39 від 14.04.2017 року, позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що інвалідність встановлена понад 3 місячний строк після звільнення зі служби.

Окрім цього, зміна групи інвалідності відбулась понад дворічний термін, що згідно з частиною 4 ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року та відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2013 року №975, не дає підстав для здійснення доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності.

Суддя не погоджується з даним твердженням з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.4 ст. 16-3 зазначеного закону, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Положення зазначеної норми застосовуються при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи та розміром одноразової грошової допомоги, яка повинна виплачуватись при встановленні інвалідності вищої групи.

Стаття 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а ст. 16-3 визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, однак строків реалізації права на одноразову грошову допомогу не передбачено жодними нормативно правовими актами.

Відповідно до ч.2 п.3 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 11.02.2015 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку №975, а тому наявні підстави для визнання протиправними та скасування рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 14.04.2017 року №39.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 18 листопада 2014 року №21-446а14 та від 21 квітня 2015 року №21-131а15.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

За правилами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (стаття 41).

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1- рп/99).

Відповідно до положень частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Окрім того, з метою належного захисту прав позивача, Міністерство оборони України слід зобов`язати прийняти повторно розглянути питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби, з урахуванням висновків даної постанови суду.

Керуючись статтями 17, 19, 46 Конституції України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», статтями 2, 41, 71, 86, 94, 97, 104-106, 158-163, 183-2, 254, 256 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оформленої протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 квітня 2017 року №39.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 15 жовтня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя