Справа № 813/3198/17
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року справа № 813/3198/17

11 год. 29 хв. м. Львів Зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Карп`як О.О. ,
секретар судового засідання Єрмакова Х.Р.,
за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Чубика Б.Г.

представника відповідача Штибель І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного територіального управління Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Західного територіального управління Національної гвардії України, згідно заявлених позовних вимог, позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ№19 о/с від 13.04.2017 року начальника Західного територіального управління Національної гвардії України генерал майора Гордійчука В.І. про припинення (розірвання) контракту та звільнення, старшого прапорщика ОСОБА_1 (Г-013097), старшини роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 з військової служби за контрактом в запас Збройних сил України за п. «и» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем);

- визнати протиправним та скасувати наказ №186 від 21.07.2017 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України, підполковника ОСОБА_2 про виключення старшого прапорщика ОСОБА_1 (Г-013097), старшини роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення;

- поновити старшого прапорщика ОСОБА_1 (Г-013097) на посаді старшини роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України, або на іншій рівнозначній посаді з 21.07.2017 року;

- стягнути з Західного територіального управління Національної гвардії України на користь старшого прапорщика ОСОБА_1 (Г-013097) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- постанову в частині поновлення на посаді старшого прапорщика ОСОБА_1 (Г-013097) та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебував на лікуванні у Комунальному закладі ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни і репресованих ім. Ю. Липи» в період з 21.04.2017 року по 12.05.2017 року в хірургічному відділенні, в період з 04.07.2017 року по 14.07.2017 року в неврологічному відділенні, в період з 14.07. 2017 року по 20.07.2017 року в ЛОР відділенні, що підтверджується листом медичного закладу. В ЛОР відділенні йому не дали долікуватися, оскільки листом від 19.07.2017 року керівництво військової частини НОМЕР_1 вимагало виписати його зі стаціонарного лікування. Оскільки він не долікувався та продовжував хворіти. Позивач вказує, що з 21.07.2017 року по 30.07.2017 року продовжив лікування у ДУ «ТМО» МВС України, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність. В подальшому, продовжив лікування в Первомайській центральній міській багатопрофільній лікарні в період з 02.08.2017 року по 11.08.2017 року, що підтверджується довідкою звільненням №80. Після чого, він звернувся до військової частини НОМЕР_1 , де його повідомили про звільнення. Однак, документів, що стали підставою для звільнення йому не надали.23.08.2017 року йому надали витяг з наказу №186 від 21.07.2017 року, з якого йому стало відомо, що його звільнено на підставі наказу №19 о/с від 13.04.2017 року. Самого наказу №19 о/с від 13.04.2017 року йому не надали, як і трудової книжки та військового квитка, що позбавляє його можливості працевлаштуватися. Вважає оскаржувані накази незаконними, необґрунтованими, такими, що не відображають дійсних обставин справи, складені за відсутності належних доказів, з грубим порушенням вимог чинного законодавства, відтак підлягають скасуванню. Серед підстав незаконності наказів зазначає, що видача командиром в один день двох наказів за один і той самий дисциплінарний проступок не може вважатися систематичним невиконанням умов контракту. Вказує, що наказ №186 від 21.07.2017 року є незаконним також і з тих підстав, що був виданий в той час коли він знаходився на лікуванні в період з 21.07.2017 року по 30.07.2017 року у ДУ «ТМО» МВС України. Просить поновити строк на звернення до суду, оскільки такий пропущений з поважних причин, у зв`язку з перебуванням на лікуванні протягом тривалого часу.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позові та додаткових поясненнях, просять позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у письмових запереченнях на позов, доповненнях до заперечень, виступі та обґрунтовується тим, що 21.07.2017 року позивач не перебував на лікарняному і жодним документом це не підтверджується. Звільнення позивача відбулось на підставі чинного законодавства без жодних порушень з боку військової частини. Вказує, що за період роботи 2016 2017 роки позивач зарекомендував себе з негативної сторони як схильний до вживання спиртних напоїв. Наказу від 13.04.2017 року №19 о/с передувала постанова Франківського районного суду м. Львова про накладення на позивача стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на три доби за виконання останнім обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння. Наказ №186 від 21.07.2017 року був вручений ОСОБА_1 комісійно 23.07.2017 року та скеровано на адресу фактичного місця проживання 24.07.2017 року. З 21.04.2017 року по 20.07.2017 року позивач 91 день безперервно перебував на лікуванні в різних закладах, грубо порушивши вимоги статуту внутрішньої служби Збройних сил України щодо порушення порядку скерування на лікування. Щодо наказу №19 о/с від 13.04.2017 року, то такий був доведений до відома позивача, як це вимагає Дисциплінарний статут Збройних Сил України. Щодо видачі позивачу трудової книжки та військового квитка, то такі були втрачені в лютому 2014 року і без особистої участі позивача такі документи не можуть бути відновлені, про що військова частина його неодноразово повідомляла. Вважає, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а особа, схильна до вживання спиртних напоїв не може проходити військову службу в будь якому формуванні. Також звертає увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у зв`язку з безпідставністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов, доповненнях до заперечень, виступі, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, безпосередньо та об`єктивно дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, давши їм оцінку, суд встановив наступне.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №86 від 21.02.2017 року т.в.о. заступника командира військової частини по роботі з особовим складом майором ОСОБА_3 проведено службове розслідування по факту вживання алкогольних напоїв та порушення правил несення служби черговим від керівного складу роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшим прапорщиком ОСОБА_1 . За результатами службового розслідування винесено наказ №94 від 24.02.2017 року «Про завершення службового розслідування по факту вживання спиртних напоїв та порушення правил несення служби будучи 20 лютого 2017 року черговим від керівного складу роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшим прапорщиком ОСОБА_1 » (далі наказ від 24.02.2017 року №94). Відповідно до вказаного наказу вирішено: оголосити старшині роти бойового забезпечення старшому прапорщику ОСОБА_1 «сувору догану» за порушення статутних правил несення внутрішньої служби; за вживання алкогольних напоїв в службовий час скласти на даного військовослужбовця адміністративний протокол та передати матеріали для прийняття рішення судом; облікувати дані правопорушення в військовій частині у відповідності до наказу командувача Національної гвардії України №100 від 26.02.2015 року; наказ довести до особового складу частини, що його стосується.

Як вказано у наказі від 24.02.2017 року №94, під час проведення службового розслідування встановлено, що 20.02.2017 року старшина роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 старший прапорщик ОСОБА_1 заступив черговим від керівного складу роти бойового забезпечення, згідно наказу командира військової частини №47 від 17.02.2017 року. Близько 13:00 год. Старший прапорщик ОСОБА_1 нехтуючи обов`язками та інструкціями щодо чергувань від керівного складу роти нікого не проінформувавши вийшов за межі військової частини. Зі слів старшого прапорщика ОСОБА_1 під час перебування у місті вжив зі своїм знайомим горілчані вироби в кількості 300 грам. Під час шикування підрозділів військової частини на обід, черговий від керівного складу частини майор ОСОБА_4 помітив відсутність старшого прапорщика ОСОБА_1 та дав вказівку т.в.о. командира роти бойового забезпечення старшому лейтенанту ОСОБА_5 щодо встановлення його місця знаходження. Близько 14:20 старший лейтенант ОСОБА_5 зробив телефонний дзвінок старшому прапорщику ОСОБА_1 . При спілкуванні останній повідомив, що перебуває на речовому складі і затримається на невизначений час, бо начебто отримує майно. Після ще одного дзвінка близько 15:20 старший прапорщик ОСОБА_1 не відповів на телефонний дзвінок. Приблизно о 16:20 черговий від керівного складу військової частини т.в.о. заступника командира частини майор ОСОБА_4 з вікна свого службового кабінету помітив як старший прапорщик ОСОБА_1 підійшов до свого власного автомобіля, відкрив двері, зайняв місце водія та увімкнув двигун. Як стверджує майор ОСОБА_4 під час слідування до автомобіля старшого прапорщика ОСОБА_1 вбачалися явні ознаки алкогольного сп`яніння, що виражалось у порушенні координації руху. Про даний випадок майор ОСОБА_4 доповів командиру військової частини та разом з т.в.о. начальника медичної служби капітаном медичної служби ОСОБА_6 , т.в.о. командира роти бойового забезпечення старшим лейтенантом ОСОБА_5 підійшли до автомобіля, в якому перебував старший прапорщик ОСОБА_1 . Під час спілкування встановлено, що старший прапорщик ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що виражалося в почервонінні обличчя та різкому запаху алкоголю з ротової порожнини. На вимогу чергового від командування частини та дотриманням порядку дня майора ОСОБА_4 вийти з автомобіля старший прапорщик ОСОБА_1 не відреагував та намагався здійснити рух транспортним засобом. Після даного випадку у старшого прапорщика ОСОБА_1 було відібрано ключі від транспортного засобу, знято з чергування, складено акт медичного огляду та залишено у власному транспортному засобі до повного витвереження. Свою вину старший прапорщик ОСОБА_1 визнає повністю, але причину такого вчинку пояснити не може. За час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, але були випадки зловживання спиртними напоями. Протягом 2016 року стягнень не отримував. Аналіз вищевказаного показує, що старший прапорщик ОСОБА_1 своїми діями допустив два дисциплінарних проступки, а саме: «уживання спиртних напоїв у службовий час, перебування на військовій службі у нетверезому стані» та «порушення статутних правил несення внутрішньої служби, що не спричинило тяжких наслідків, та за відсутності ознак кримінального правопорушення» згідно додатку 8 п.4 та 15 «Про організацію роботи із забезпечення військової дисципліни та профілактики правопорушень у Національній гвардії України», затвердженого наказом Командувача Національної гвардії України №100 від 26.02.2015 року.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №87 від 21.02.2017 року заступником командира роти бойового забезпечення по роботі з особовим складом старшим лейтенантом ОСОБА_5 проведено службове розслідування по факту перебування на військовій службі в нетверезому стані 21.02.2017 року старшиною роти бойового забезпечення старшим прапорщиком ОСОБА_1 . За результатами службового розслідування винесено наказ №95 від 24.02.2017 року «Про завершення службового розслідування по факту перебування на військовій службі в нетверезому стані 21 лютого 2017 року старшини роти бойового забезпечення старшим прапорщиком ОСОБА_1 » (далі наказ від 24.02.2017 року №95). Відповідно до вказаного наказу вирішено: розглянути на засіданні атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 старшину роти бойового забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 щодо подальшого проходження військової служби у лавах Національної гвардії України та попередити про неповну службову відповідність; облікувати дані правопорушення в військовій частині у відповідності до наказу командувача Національної гвардії України №100 від 26.02.2015 року; наказ довести до особового складу частини, що його стосується.

За результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-20 КпАП України, постановою Франківського районного суду м. Львова від 17.03.2017 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.172-20 КпАП України та накладено на нього стягнення у вигляду арешту з утриманням на гауптвахті на три доби. У рішенні суду вказано, що правопорушник ОСОБА_1 в суді свою вину визнав у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Як вказано у наказі від 24.02.2017 року №95, під час проведення службового розслідування встановлено, що 21.02.2017 року старшина роти бойового забезпечення прибув на службу о 07 год 30 хв. Під час спілкування з старшим прапорщиком ОСОБА_1 було помічено явні ознаки алкогольного сп`яніння, що виявилося характерним запахом алкоголю з ротової порожнини, нечіткою вимовою, поганою координацією рухів та почервонінням обличчя. Після виявлення даного випадку було повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 про вищезазначений факт. За рішенням командира військової частини НОМЕР_1 старшого прапорщика ОСОБА_1 було відправлено на медичний огляд для встановлення факту вживання спиртних напоїв та стану сп`яніння (акт медичного огляду №210 від 22.02.2017 року). З акту медичного огляду було виявлено 0,6 проміле етанолу, що свідчить про факт алкогольного сп`яніння. Також в наказі вказано, що старший прапорщик ОСОБА_1 не заперечує вживання ним алкогольних напоїв та пояснює, що через вживання алкогольних напоїв 20.02.2017 року у нього залишились ознаки алкогольного сп`яніння. Також в ході розслідування встановлено, що за час проходження служби в роті бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 старший прапорщик ОСОБА_1 впродовж останнього часу зарекомендував себе з негативної сторони. Даний військовослужбовець схильний до вживання спиртних напоїв. З старшим прапорщиком ОСОБА_1 неодноразово проводились індивідуальні бесіди по недопущенню вживання спиртних напоїв у службовий та позаслужбовий час та відповідальності за порушення вимог несення військової служби.

За результатами атестації комісія надала висновок за період з серпня 2014 року по березень 2017 року на старшого прапорщика ОСОБА_1 : за своїми професійними, діловими та моральними якостями старший прапорщик ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, доцільно звільнити з військової служби за контрактом в запас ЗСУ за п. «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Рішення атестаційної комісії затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 22.02.2017 року.

Викладені в наказах обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями пояснень, рапортів. Крім того, викладені в наказах від 24.02.2017 року №95 та №94 обставини, в тому числі і перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння ним не заперечуються.

13.04.2017 року начальником Західного територіального управління Національної гвардії України видано наказ №19 о/с «По особовому складу», відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» припинити (розірвати) контракт та звільнити з військової служби у Національній гвардії України у запас Збройних Сил України за пп. «и» ч.6 (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) старшого прапорщика ОСОБА_1 (Г-013097), старшину роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , вислуга років станом на 01.04.2017 року становить в календарному обчисленні 19 років 02 місяців 14 днів.

21.07.2017 року командиром військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України видано наказ №186 «По стройовій частині», виключити зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (Г-013097), старшину роти бойового забезпечення, згідно ст.26 п.6 «и» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільненого наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України №19 о/с від 13.04.2017 року з військової служби в запас у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту зі сторони військовослужбовця без права носіння військової форми одягу, та направити його на військовий облік до Галицько Франківського ОРВК м. Львова, 21.07.2017 року.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з частиною другою статті 2 цього Закону порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються як цим Законом, так і відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, статтями 19, 20 Закону визначені загальні умови укладення контракту на проходження служби, а у статті 26 наведено перелік підстав припинення служби, у тому числі у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (пункт "и" частини 6 зазначеної статті).

Відповідно до пп. «и» п.6 ст.26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу", контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Аналогічні норми містяться в п. 63 Указу Президента України, від 07.11.2001, № 1053/2001 "Про положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців".

Відповідно до ч.8 Указу Президента України від 07.11.2001, № 1053/2001 "Про положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців", контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України - письмова угода, що укладається між громадянином України і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби. Контракт укладається за зразком, що додається, у двох примірниках, підписується особою, яка вступає на військову службу або продовжує військову службу за контрактом, і посадовою особою Збройних Сил України, зазначеною у пункті 9 цього Положення, скріплюється гербовою печаткою військової частини, органу військового управління, установи, організації, військового навчального закладу (далі - військова частина) і зберігається у кожної із сторін. Контракт є підставою для видання наказу по особовому складу про зарахування особи до Збройних Сил України і призначення її на посаду.

Відповідно до Інструкції Міноборони від 10.04.2009, № 170 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем може бути встановлено за результатами атестування, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби обов`язків він два або більше разів у сукупності притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, або на підставі письмового наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які обліковуються для оцінки стану дисципліни згідно з Інструкцією про надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 липня 2016 року N 388, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2016 року за N 1141/29271 (далі - Інструкція про надання доповідей і донесень про події, порушення та їх облік), чи після попередження військовослужбовця про неповну службову відповідність, якщо він не виправив своєї поведінки і це стягнення не відіграло своєї ролі.

З огляду на те, що згідно наказів від 24.02.2017 року № 94 та від 24.02.2017 року №95 позивач притягався до дисциплінарної відповідальності двічі за порушення військової дисципліни, які не втратили юридичної сили, відтак суд дійшов до висновку, що в даному випадку мало місце систематичне невиконання умов контракту позивачем. За таких обставин, оскаржувані накази прийняті правомірно, обґрунтовано, підстав для їх скасування немає.

Щодо тверджень позивача про протиправність наказу від 21.07.2017 року №186 з підстав винесення його під час перебування на лікуванні позивача, суд не бере до уваги такі з огляду на наступне.

На підтвердження обставин перебування позивача на лікуванні 21.07.2017 року ним подано до суду такі докази: довідку про тимчасову непрацездатність 31489 ДУ «ТМО» МВС України по Львівській області (а.с.20) та лист від 06.11.2017 року №33/34-723 (а.с. 54).

Відповідно до ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закон, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому, суд звертає увагу на те, що довідка про тимчасову непрацездатність №1489 не береться судом до уваги як доказ перебування позивача з 21.07.2017 року на лікуванні, оскільки не оформлена належним чином, не завірена жодною печаткою медичного закладу, печаткою лікаря терапевта. Як вказано у листі від 06.11.2017 року №33/34-723, причинами відсутності таких відміток є те, що ОСОБА_1 на прийом до лікаря не з`явився.

Натомість, в матеріалах справи наявний лист Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ по Львівській області» від 30.10.2017 року №33/34-706 (а.с.66), скерований начальникові Західного територіального управління Національної гвардії України про те, що з 01.01.2017 року по теперішній час військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України старший прапорщик ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» з 24.02.2017 року по 10.03.2017 року, довідка №152. Станом на 30.10.2017 року на лікуванні в лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не перебуває.

При цьому судом враховується те, що позивач подавав рапорт на ім`я т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2017 року про продовження лікування, яке було перервано. Однак, в матеріалах справи наявні рапорти начальника медичного пункту та т.в.о. командира роти бойового забезпечення від 21.07.2017 року, відповідно до яких вживались заходи щодо з`ясування обставин перебування позивача на лікуванні 21.07.2017 року і такі підтверджені не були. Зокрема в рапортах вказується про повідомлення позивачем про виклик швидкої допомоги о 08:00 21.07.2017 року. Вказано, що станом на 11:30 21.07.2017 року прапорщик ОСОБА_1 в реєстратурі комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги м. Львова не був зареєстрований. Доказів зворотного позивач не надав.

При цьому судом враховуються надані відповідачем пояснення щодо застосування Наказу МВС України від 23.03.2016 № 201 "Про затвердження форми довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України", положень ст.254-260 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів перебування позивача на лікуванні 21.07.2017 року.

Щодо тверджень представника відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, як на підставу для відмови у задоволенні позову, слід зазначити наступне. Позивачем оскаржують накази від 13.04.2017 року №19 о/с та від 21.07.2017 року №186. З наказом від 13.04.2017 року позивач ознайомлений в той же день (оголошено згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ), а з наказом від 21.03.2017 року - 23.07.2017 року згідно акта (а.с.67). Частиною 3 ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Однак, в матеріалах справи наявні докази перебування позивача на лікуванні з 21.04.2017 року по 12.05.2017 року, з 12.06.2017 року по 04.07.2017 року, з 04.07.2017 року по 14.07.2017 року, з 14.07.2017 року по 20.07.2017 року. Крім того, в матеріалах справи наявні докази звернення позивача до лікарів вже після звільнення його зі служби, що підтверджується довідками від 02.08.2017 року, 25.07.2017 року. Відтак, строк звернення до суду позивачем попущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши обставини ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для скасування наказів від 13.04.2017 року №19 о/с та від 21.07.2017 року №186.

Оскільки суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача стосовно скасування наказів від 13.04.2017 року №19 о/с та від 21.07.2017 року №186, а відтак відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Таким чином, суд, з урахуванням викладеного, вважає, що при звільненні позивача відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Карп`як О.О.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 12.12.2017 року.