Справа № 817/1082/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2017 рокуР і в н е 817/1082/17
11 год. 28 хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Птюшинська І.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівай Вест" до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 07.11.2016 відповідачем була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податкових деклараціях позивача з податку на додану вартість за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року, в ході якої відповідачем встановлено порушення позивачем терміну реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування) в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановленого п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України. За результатами перевірки відповідачем складений акт та на підставі його висновків винесенні оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 24.11.2016 №, №, якими до позивача застосовано штрафи згідно з статтею 120-1 Податкового кодексу України в розмірі 154368,11грн. та 37884,79грн. відповідно. Позивач вказує на порушення відповідачем строків проведення камеральної перевірки даних, задекларованих в податкових деклараціях, визначених п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України. Також, позивач зазначає, що чинна у період з 01.10.2015 по 31.12.2015 редакція статті 120-1 Податкового кодексу України містила п.120-1.3, відповідно до якого порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Враховуючи, що протягом вказаного періоду такий порядок затверджений не був, тому позивач вважає неправомірним застосування відповідачем штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних (розрахунків коригування) в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.10.2015 по 31.12.2015. Крім того, позивач вказує, що додані до оскаржуваних податкових повідомлень рішень розрахунки штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних) в Єдиному реєстрі податкових накладних не містять інформацію про дату виникнення податкових зобовязань, про покупців платників податку на додану вартість, а застосований контролюючим органом розмір штрафу, встановлений п.120-1.1 ст.120 Податкового кодексу України, не відповідає зазначеній кількості днів порушення термінів реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних). З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та додатково зазначив, що позивач не був ознайомлений а ні з наказом про проведення камеральної перевірки, ані з направленнями на проведення такої перевірки. Заявлений позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач адміністративний позов не визнав та подав до суду письмові заперечення. На обґрунтування заперечень зазначив, що в ході проведення камеральної перевірки даних, задекларованих позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року було встановлено, що у вказаних деклараціях до складу податкових зобовязань віднесено податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням термінів реєстрації, встановлених п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України. ОСОБА_3 порушення було відображене у висновках акта, складеного за наслідками перевірки, у звязку з чим відповідачем були винесені спірні податкові-повідомлення рішення. Відповідач вказує, що на спростування зазначеного в акті перевірки порушення позивачем не було надано контролюючому органу будь-яких документів, які б свідчили про те, що вказані накладні були зареєстровані в межах 15-денного терміну, визначеного Податковим кодексом України. Також, в додаткових поясненнях відповідач зазначає, що процедурні порушення, допущені контролюючим органом при визначенні платникові податків грошового зобовязання, не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним відповідних податкових повідомлень-рішень.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, тотожні викладеним в письмових запереченнях та поясненнях, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, суд входить з наступного.

Судом встановлено, що 07 листопада 2016 року головним державним ревізором-інспектором сектору податків і зборів з юридичних осіб Здолбунівського відділення Рівненської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень 2015 року вересень 2016 року та даних системи електронного адміністрування ПДВ (Єдиного реєстру податкових накладних) Товариства з обмеженою відповідальністю «Дівай Вест», , щодо порушення термінів реєстрації податкових накладних, за результатами якої був складений Акт №712/12 (далі Акт перевірки) (а.с.15-26).

Перевіркою встановлено порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строків, визначених п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

24 листопада 2017 року на підставі висновків Акта перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення , а саме:

- №, яким застосовано до позивача штраф в розмірі 10% у сумі 87368,56грн. за затримку реєстрації податкових накладних / розрахунків до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 873685,09грн. та штраф в розмірі 20% у сумі 66999,55грн. за затримку реєстрації податкових накладних / розрахунків до податкових накладних 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 334997,69грн. (а.с.6-10);

- №, яким застосовано до позивача штраф в розмірі 10% у сумі 29045,73грн. за затримку реєстрації податкових накладних / розрахунків до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 290457,26грн. та штраф в розмірі 20% у сумі 8839,06грн. за затримку реєстрації податкових накладних / розрахунків до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 44195,34грн. (а.с.11-14).

Не погодившись із спірними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), яким визначено вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Зі змісту пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Приписами п.76.1 ст.76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п.86.2 ст.86 ПК України).

Пунктом 200.10. статті 200 ПК України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX ПК України, з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Згідно із пунктом 120-1.1 статті 120.1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Суд зазначає, що позивачем не було надано суду жодних доказів, а судом під час судового розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про те, що зазначені в Акті перевірки податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних в межах 15-денного терміну, визначеного ПК України.

Як вбачається з позовної заяви позивач оскаржує спірні податкові повідомлення-рішення лише з підстав порушення терміну проведення камеральної перевірки, накладення відповідачем штрафів за виявленні порушення не у порядку передбаченому законодавством, чинним на момент вчинення таких порушень, а також наявності недоліків в розрахунках штрафних санкцій до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Доводи позивача щодо порушення відповідачем терміну проведення камеральної перевірки є прийнятними, однак, на думку суду, порушення відповідачем вказаного терміну не може бути єдиною та безумовною підставою для скасування спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки факт порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних знайшов своє підтвердження за наслідками судового розгляду.

Крім того, у позовній заяві позивач вказує на протиправність накладення на нього штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у період з 01.10.2015 по 31.12.2015 у звязку з незатвердженням протягом вказаного періоду порядку застосування таких штрафних санкцій, оскільки за приписами ст.58 Конституції України, закони та нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність.

ОСОБА_3 твердження позивача суд вважає помилковими, з огляду на наступне.

У період порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних з 01.10.2015 по 31.12.2015 п.120-1.3 ст.120-1 ПК України передбачалось, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII (далі ОСОБА_3 №909) вказаний пункт ст.120-1 ПК України було виключено. ОСОБА_3 набрав чинності з 01.01.2016.

При цьому, суд зауважує, що вказаним Законом не було ані введено нових видів відповідальності за порушення податкового законодавства, ані збільшено розмір відповідальності за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних. Фактично Законом №909 було змінено лише процедуру застосування штрафних санкцій, що не може вважатися погіршенням становища платника податків.

Тобто, з 01.01.2016 норми ст.120-1 ПК України не ставили у залежність обовязок накладення на платника податку на додану вартість штрафу згідно з п.120-1.1 ПК України від прийняття / неприйняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідного порядку. Натомість, норма п.120-1.1 вказаної статті чітко передбачає субєкта, на якого накладається штраф, а також допущені порушення закону, за які настає згадана відповідальність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф за порушення граничного терміну реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у період з 01.10.2015 по 31.12.2015.

Також, суд вважає неприйнятним посилання представника позивача на ту обставину, що позивач не був ознайомлений а ні з наказом про проведення камеральної перевірки, ані з направленнями на проведення такої перевірки, оскільки, як зазначалося вище по тексту постанови, згідно з п.76.1 ст.76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення

Доводи позивача щодо наявності недоліків у розрахунках штрафів за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які є додатками до спірних податкових повідомлень-рішень, суд оцінює критично, оскільки, інформація про дату виникнення податкових зобовязань та про покупців платників податку на додану вартість була зазначена в Акті перевірки, який був надісланий позивачу, що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні.

Відтак, вказані порушення, допущені відповідачем при визначенні позивачу грошового зобовязання, не є підставою для визнання протиправними та скасування відповідних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, належним чином доведено правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за порушення ним граничних термінів реєстрації податкових накладних та, як наслідок, правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 24.11.2016 №, №.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, не підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому, до задоволення не належать.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівай Вест" до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.