Справа № 812/1509/17
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1509/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Ірметової О.В.,

за участю

секретаря судового засідання: Попової Н.І.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Матусевича Р.М., Татарінової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області, яким просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 19.08.2017 №2996 "Про покарання окремих поліцейських УПН ГУНП в Луганській області", в частині звільнення ОСОБА_5 з лав Національної поліції України;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 19.09.2017 № 654 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_5 зі служби;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області поновити ОСОБА_5 в посаді начальника 2-го міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області з 20.09.2017;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_5 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 вересня 2017 року по день подання позову у сумі 14760 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05.08.2001 по 19.09.2017 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України на різних посадах.

19.09.2017 начальником Головного управління Національної поліції в Луганській області винесено наказ №654о/с «По особовому склади», яким звільнено зі служби за ст.77 ч.1 п.6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Підставою для винесення даного наказу став наказ ГУНП в Луганській області від 19.08.2017 №2996 «Про покарання окремих поліцейських УПН ГУНП в Луганській області», в п.2 якого зазначено: «за особисту недисциплінованість, порушення вимог ст.7 «Дисциплінарного статуту ОВС», ст.ст.18, 23, 27 та 28 Закону України «Про національну поліцію» та п.5.7 Методичних рекомендацій щодо алгоритму дій користувачів в організації формування Інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС України, не вжитті заходів запобіганню можливого правопорушення стосовно фізичної особи, до якої проявляє інтерес раніш засуджена за скоєння тяжких злочинів особа, тобто фактичному сприянні у злочинній діяльності зазначеної особи та не інформування за вказаним фактом безпосереднього керівництва, що могло призвести до тяжких наслідків, начальника 2-го міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області, майора поліції ОСОБА_5, звільнити з лав Національної поліції». Підставою для винесення цього наказу став висновок від 18.08.2017 «Про результати службового розслідування за фактом можливого порушення службової розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими УПН ГУНП в Луганській області», яке на думку позивача, проведено упереджено та односторонньо, без врахування всіх обставин справи, а деякі факти викладені у висновку є надуманими, взагалі не мали місце та не мають відношення до суті проведення службового розслідування.

Під час судових засідань позивач, а в подальшому його представник, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити їх. Під час судового засідання позивач та його представник зазначили, що ні яких повідомлень не відправляв та не передавав, так як дані в ІІПС «Армор» взагалі відсутні. Також вважає вигаданою інформацію УКР ГУНП про факт підтримання протягом тривалого часу неслужбових відносин з раніш судимою особою, а також передачі останньому інформації щодо персональних даних фізичної особи, отриманих в ході службової діяльності. Також представник позивача наполягав на тому, що відповідачем не встановлено наслідки неправомірних дій ОСОБА_5 та причинний зв'язок між діями та наслідками.

Представники відповідача проти доводів адміністративного позову заперечували (а.с.31-41).

В своїх запереченнях зазначили, що підставою для винесення наказу ГУНП в Луганській області від 19.08.2017 №2996 «Про покарання окремих поліцейських УПН ГУНП в Луганській області» слугував висновок службового розслідування від 18.08.2017 2017 «Про результати службового розслідування за фактом можливого порушення службової розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими УПН ГУНП в Луганській області». Як зазначив представник відповідача, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу, у зв'язку з чим 19.09.2017 було видано наказ ГУНП в Луганській області, яким 19.09.2017 позивача було звільнено зі служби в поліції. Також в запереченнях зазначено, що підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт т.в.о. начальника УПН ГУНП в Луганській області підполковника поліції ОСОБА_6 від 13.07.2017, в якому останній доповідає про факт можливого порушення службової дисципліни з боку ОСОБА_5 в частині розголошення персональних даних фізичної особи, одержаних з ІІПС «Армор». Підставою для проведення службового розслідування є наказ ГУНП в Луганській області від 13.07.2017 №2458 «Про призначення та проведення службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими УПН ГУНП в Луганській області». На підстав наказу ГУНП в Луганській області від 13.07.2017 №494 о/с «По особовому складу» ОСОБА_5 був відсторонений від виконання службових обов'язків на час проведення службового розслідування з 13.07.2017. За наслідками проведеного службового розслідування визнано, що відомості щодо порушень службової дисципліни з боку начальника другого міжрайонного відділу УПН ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_5 знайшли своє підтвердження. У п.2 резолютивної частини наказу ГУНП в Луганській області від 19.08.2017 №2996 «Про покарання окремих поліцейських УНП ГУНП в Луганській області» зазначено: «за особисту недисциплінованість, порушення вимог ст.7 «Дисциплінарного статуту ОВС», ст.ст.18, 23, 27 та 28 Закону України «Про національну поліцію» та п.5.7 Методичних рекомендацій щодо алгоритму дій користувачів в організації формування Інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС України, не вжитті заходів запобіганню можливого правопорушення стосовно фізичної особи, до якої проявляє інтерес раніш засуджена за скоєння тяжких злочинів особа, тобто фактичному сприянні у злочинній діяльності зазначеної особи та не інформування за вказаним фактом безпосереднього керівництва, що могло призвести до тяжких наслідків, начальника 2-го міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області, майора поліції ОСОБА_5, звільнити з лав Національної поліції». В запереченнях представники відповідача наполягав, що у тексті Присяги, яку склав позивач, основними правовими категоріями виступають «вірно служити Українському народові», «дотримуватися Конституції і законів України», «поважати і охороняти права і свободи людини», «виконувати свої службові обов'язки». Але поряд із правовими категоріями у Присязі зазначені й оціночні категорії: «усвідомлюючи свою високу відповідальність», «честь держави», «з гідністю нести високе звання поліцейського», «сумлінно виконувати». Також зазначено, що своїми діями, що виразилась у проведенні перевірки фізичної особи у ІІПС «Армор» не в службових цілях, позивач порушив норми законодавчих актів та положень Методичних рекомендацій.

За таких підстав просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 у повному обсязі.

Під час судових засідань представники відповідача підтримали заперечення та пояснили, що порядку проведення службового розслідування не було порушено, ОСОБА_5 не звертався з відповідним рапортом про ознайомлення з матеріалами службового розслідування. Щодо пропорційності застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, представники відповідача зазначили, що імперативних обмежень щодо встановлення того чи іншого виду дисциплінарної відповідальності нормативно-правовими приписами не встановлено, визначення виду дисциплінарного стягнення належить безпосередньо до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень, який вільний у виборі останнього.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши доводи позовної заяви та заперечень, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_5 необґрунтованими з наступних підстав.

Наказом ГУНП в Луганській області від 13.07.2017 №2458 призначено проведення службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими УПН ГУНП в Луганській області (а.с.44).

Наказом ГУНП в Луганській області від 13.07.2017 №494 о/с «По особовому складу» ОСОБА_5 був відсторонений від виконання службових обов'язків на час проведення службового розслідування з 13.07.2017 (а.с.45).

За результатами службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими УПН ГУНП в Луганській області складено Висновок від 18.08.2017 (а.с. 49-54), в якому:

- у п.2 зазначено: «Визнати, що відомості щодо порушень службової дисципліни з боку начальника другого міжрайонного відділу УПН ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_5 знайшли своє підтвердження.»;

- у п.4 зазначено: «За особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ст.ст. 18, 23, 27 та 28 Закону України «Про Національну поліцію» та п.5.7 Методичних рекомендацій щодо алгоритму дій користувачів в організації формування Інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС України, що виразилась у проведенні перевірки фізичної особи у ІІПС «Армор» не в службових цілях, не вжитті заходів по запобіганню можливого правопорушення стосовно фізичної особи, до якої проявляє інтерес раніш засуджена за скоєння тяжких злочинів особа, тобто фактичному сприянні у злочинній діяльності зазначеної особи та не інформування за вказаним фактом безпосереднього керівництва, що могло призвести до тяжких наслідків, начальника другого міжрайонного відділу УПН ГУНП в Луганської області майора поліції ОСОБА_5 звільнити з лав Національної поліції».

19 серпня 2017 року ГУНП в Луганській області видано наказ №2996 «Про покарання окремих поліцейських УНП ГУНП в Луганській області» у п.2 якого зазначено: «За особисту недисциплінованість, порушення вимог ст.7 «Дисциплінарного статуту ОВС», ст.ст.18, 23, 27 та 28 Закону України «Про національну поліцію» та п.5.7 Методичних рекомендацій щодо алгоритму дій користувачів в організації формування Інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС України, не вжитті заходів запобіганню можливого правопорушення стосовно фізичної особи, до якої проявляє інтерес раніш засуджена за скоєння тяжких злочинів особа, тобто фактичному сприянні у злочинній діяльності зазначеної особи та не інформування за вказаним фактом безпосереднього керівництва, що могло призвести до тяжких наслідків, начальника 2-го міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області, майора поліції ОСОБА_5, звільнити з лав Національної поліції» (а.с. 47-48). З даним наказом позивач був ознайомлений під особистий підпис 21.09.2017.

19 вересня 2017 року ГУНП в Луганській області видано наказ № 654 о/с «По особовому складу», відповідно до якого майора поліції ОСОБА_7, начальника 2-го міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст.77 ч.1 п.6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 19.09.2017, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 16 років 01 місяць 13 днів, з виплатою компенсації за невикористану відпустку у кількості 27 діб». Підстава: наказ ГУНП в Луганській області від 19.08.2017 №2996 (а.с.43).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" № 580 від 02.07.2015 року (далі - Закон № 580), який набув чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до статті 1 Закону № 580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Цим Законом визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 статті 48 Закону № 580 визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

За приписами статті 47 цього Закону призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Статтею 58 Закону № 580 визначено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Як встановлено судом, позивач з 07.11.2015 року по 19.09.2017 року перебував на службі в поліції на постійній основі, що підтверджується довідкою про проходження служби (а.с.79-80).

19.09.2017 року ОСОБА_5 звільнено згідно наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 19.09.2017 року № 654 о/с (а.с.43).

Стаття 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює причини звільнення зі служби в поліції, зокрема, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ст. 19).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, а саме: на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Зі змісту наказу про звільнення ОСОБА_5 зі служби в поліції від 19.09.2017 року вбачається, що підставою для його прийняття слугував наказ ГУНП в Луганській області від 19.08.2017 №2996 «Про покарання окремих поліцейських УНП ГУНП в Луганській області».

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 зазначеного Статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС)

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Таким чином, даною нормою встановлено можливість притягнення дог дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків не залежно від притягнення осіб рядового і начальницького складу до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту встановлені обов'язки осіб рядового і начальницького складу.

Зокрема, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень.

Так, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.6 та ч.7 ст. 13 Дисциплінарного статуту, старший прямий начальник має право протягом одного місяця з дня оголошення особі рядового або начальницького складу наказу про накладення дисциплінарного стягнення посилити, а протягом року - пом'якшити чи скасувати дисциплінарне стягнення, накладене підлеглим йому начальником, якщо встановлено, що воно не відповідає тяжкості вчиненого проступку.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено порядок накладання дисциплінарних стягнень.

Так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення, наказом Міністерства внутрішніх справ від 12.03.2013 №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція №230).

Відповідно до п.2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

У п. 2.2 Інструкції №230 визначений вичерпний перелік підстав, за яких проводиться службове розслідування.

Відповідно до п.2.5 Інструкції №230 підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п.2.6 Інструкції №230)

Відповідно до п. 4.1 Інструкції №230 проведення службових розслідувань за фактами порушень службової дисципліни, неналежного виконання особами РНС посадових обов'язків, втрати службових посвідчень, підготовка за їх результатами висновків та проектів наказів про заходи дисциплінарного впливу до цих осіб здійснюються працівниками тих підрозділів, у яких ці порушення було виявлено.

Пунктом 6.3 Інструкції №230 визначені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, зокрема:

- отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування.

- брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

- висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять).

- відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України.

- за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем ГУНП в Луганській області дотримано порядок призначення та проведення службового розслідування:

- подано рапорт т.в.о. начальника УПН ГУНП в Луганській області підполковника поліції ОСОБА_6 від 13.07.2017 (а.с.58);

- видано наказ про призначення та проведення службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими УПН ГУНП в Луганській області (а.с.44);

- відібрані пояснення у особи, відносно якої проводиться службове розслідування - ОСОБА_5 (а.с.62)

- відібрані пояснення інших осіб (а.с.63, 77, 129)

- зібрана інша інформація (а.с.59, 60-61, 65, 66-74)

- складання висновку за результатами проведеного службового розслідування від 18.08.2017 (а.с.49-54).

Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні обов'язки поліцейського, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. З аналізу зазначених у статті завдань поліції вбачається, що основні повноваження поліції спрямовані на діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, тощо.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про Національну поліцію» поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов'язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Інформація про доступ до бази (банку) даних повинна фіксуватися та зберігатися в автоматизованій системі обробки даних, включно з інформацією про поліцейського, який отримав доступ, та про обсяг даних, доступ до яких було отримано.

Кожна дія поліцейського щодо отримання інформації з інформаційних ресурсів, передбачених статтями 26, 27 цього Закону, фіксується у спеціальному електронному архіві, ведення якого покладається на службу інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України.

В електронному архіві фіксуються прізвище, ім'я, по батькові та номер спеціального жетона поліцейського, вид отриманої інформації, реєстр, з якого отримувалася інформація, час отримання інформації та інші дані, необхідні для ідентифікації поліцейського, який отримував інформацію з реєстрів.

Статтею 28 Закону України «Про Національну поліцію» встановлена відповідальність за протиправне використання інформаційних ресурсів, зокрема, Поліцейські несуть персональну дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність за вчинені ними діяння, що призвели до порушень прав і свобод людини, пов'язаних з обробкою інформації.

Частиною 1 ст.28 цього Закону визначено, що поліція вживає всіх заходів для недопущення будь-яких порушень прав і свобод людини, пов'язаних з обробкою інформації.

Як було встановлено матеріалами службового розслідування та не заперечувалось позивачем під час судового засідання, до позивача ОСОБА_5 звернулась особа ОСОБА_8 та просив дізнатися про особу ОСОБА_9 (а.с.62, 71-74); не маючи особистого доступу до ІІПС «Армор» звернувся до оперуповноваженого УПН ГУНП в Луганській області ОСОБА_10 з метою отримання інформації відносно ОСОБА_9 (а.с. 62, 129, 63). Факт проведення перевірок по облікам ІІПС «Армор» у відношенні ОСОБА_9 саме 05.07.2017 підтверджується відомостями, наданими Управлінням інформаційної підтримки та координації поліції «102» (а.с.60, 61).

Суд також зазначає, що відповідно до інформації Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 доступу до інформаційних підсистем НПУ та МВС через УІАП ГУНП в Луганській області не отримував, про що також не заперечував позивач під час розгляду справи (а.с.153, 154).

Відповідно до п.5.1 Методичних рекомендацій щодо алгоритму дій користувачів з організації формування Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ від 16.01.2014 №727/3 (далі - Методичні рекомендації), доступ до інформаційних ресурсів ІІПС центрального та регіонального (обласного) рівнів обмежено. Право безпосереднього доступу до інформаційних обліків ІІПС мають лише авторизовані користувачі ІІПС (а.с.139-141).

Відповідно до п.5.2 Методичних рекомендацій доступ до ІІПС надається користувачу виключно в рамках його службових обов'язків та наданого рівня доступу до відповідних ІП ІІПС.

Пунктом 5.7 Методичних рекомендацій визначено перелік дій, які заборонено вчиняти користувачам ІІПС, а саме:

- здійснювати неавторизований доступ до ІІПС;

- передавати свої персональні атрибути іншим особам, у тому числі підлеглим працівникам (керівникам) підрозділу (служби);

- здійснювати доступ до ІІПС під атрибутами інших користувачів;

- залучати до роботи з ІІПС осіб, які не мають прав доступу до неї;

- вилучати або змінювати автоматично сформовану інформацію про користувача, ініціатора запиту, дату та час обробки інформації в будь-яких текстових редакторах;

- незаконно блокувати, змінювати, знімати з обліку або знищувати інформацію, що зберігається в ІІПС, уносити завідомо недостовірні або неповні відомості до ІІПС;

- використовувати інформацію, отриману з ІІПС, з приватною або будь-якою іншою, не пов'язаною з виконанням функціональних обов'язків, метою. Автоматизовані користувачі зобов'язані використовувати інформацію ІІПС виключно в рамках законодавства.

З огляду на зазначені норми та встановлені під час судового засідання, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно дійшов висновку про здійснення позивачем ОСОБА_5 на звернення сторонньої особи, яка не пов'язана з виконанням завдань, покладених на поліцію, ОСОБА_8 неавтоматизований доступ до ІІПС, використовуючи право доступу підлеглої йому особи, та здійснив обробку даних ІІПС «Армор» з метою, не пов'язаною з виконанням функціональних обов'язків, чим порушив вимоги ст.7 «Дисциплінарного статуту ОВС», ст.ст.18, 23, 27 та 28 Закону України «Про національну поліцію» та п.5.7 Методичних рекомендацій щодо алгоритму дій користувачів в організації формування Інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС України.

Посилання позивача та його представника на те, що в ІІПС «Армор» не було даних відносно ОСОБА_9 та ніякої інформації ОСОБА_8 не передавалась, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до Присяги на вірність Українському народові, складеної ОСОБА_5 (а.с.138), урочисто присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права та свободи людини, але своїми діяннями порушив низку законів.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про захист персональних даних» використання персональних даних працівниками суб'єктів відносин, пов'язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов'язків. Ці працівники зобов'язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків, крім випадків, передбачених законом.

Ані позивачем, ані його представником не було надано суду належних та допустимих доказів, у розумінні ст.70 КАС України, щодо необхідності отримання інформації відносно ОСОБА_12 для виконання його службових обов'язків.

Як зазначалось раніш, відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Ані нормами Дисциплінарного статуту, ані іншими законодавчими актами не встановлено алгоритму або обмежень застосування того чи іншого виду дисциплінарного стягнення. Визначення виду дисциплінарного стягнення є дискрецією суб'єкта владних повноважень, якій вільний у виборі останнього.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 19.08.2017 №2996 "Про покарання окремих поліцейських УПН ГУНП в Луганській області" в частині звільнення ОСОБА_5 з лав Національної поліції України та наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 19.09.2017 № 654 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_5 зі служби, такими, що відповідають вказаним критеріям правомірності, є обґрунтованими та протиправними, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 належить відмовити..

Керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 71, 72, 86, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 12 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Ірметова