Справа № 813/4110/17
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року справа № 813/4110/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Магиревич Ю.Д.,

за участю:

прокурора Бойко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області до Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області в особі виконавчого комітету Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області звернувся до суду з позовом до Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області в особі виконавчого комітету Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області в особі виконавчого комітету Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області щодо невиконання вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини, що знаходяться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда, які підпорядковані Гніздичівській селищній раді, зокрема: Братська могила радянських воїнів смт.Гніздичів (1944 охоронний номер 1491); пам'ятник на честь скасування панщини с.Покрівці (1848 охоронний номер 435); пам'ятник на честь скасування панщини с.Лівчиці (1848 охоронний номер 432); пам'ятник Т. Шевченку, українському письменнику і художнику с.Лівчиці (1814-1861 охоронний номер 1525); палац Глуховецьких (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/1-м); парк (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/2-м); церква Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/1-м); дзвіниця церкви Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/2-м) та неподання пропозиції органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам'яток України;

- зобов'язати Гніздичівську селищну раду Жидачівського району Львівської області в особі виконавчого комітету Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини місцевого та національного значення, що знаходяться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда, які підпорядковані Гніздичівській селищній раді, зокрема: Братська могила радянських воїнів смт.Гніздичів (1944 охоронний номер 1491); пам'ятник на честь скасування панщини с.Покрівці (1848 охоронний номер 435); пам'ятник на честь скасування панщини с.Лівчиці (1848 охоронний номер 432); пам'ятник Т. Шевченку, українському письменнику і художнику с.Лівчиці (1814-1861 охоронний номер 1525); палац Глуховецьких (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/1-м); парк (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/2-м); церква Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/1-м); дзвіниця церкви Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/2-м) та подати пропозиції органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Ухвалою судді від 28.11.2017 підтверджено наявність підстав для представництва першим заступником керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області інтересів держави в суді у справі за його позовом до Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області всупереч чинному законодавству не виготовлено облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини місцевого та національного значення, що знаходиться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда Жидачівського району Львівської області. В обґрунтування зазначеного позивач стверджує, що моніторингом Державного реєстру нерухомих памяток України місцевою прокуратурою встановлено, що в Державному реєстрі нерухомих памяток України немає жодної памятки культурної спадщини національного чи місцевого значення, що знаходитися на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда Жидачівського району Львівської області. Водночас, вивченням інформації Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації встановлено, що на території Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області налічується 8 пам`яток культурної спадщини. Таким чином, вважаючи, що бездіяльність відповідача порушує інтереси держави, позивач, керуючись ч.2 ст.23 Закону України Про прокуратуру та ч.2 ст.60 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідач заяву про визнання позову або заперечення на позовну заяву до суду не подав

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Проте, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника та про визнання позову.

Заслухавши пояснення прокурора, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.

Судом встановлено, що Стрийською місцевою прокуратурою Львівської області під час вивчення питання занесення об'єктів культурної спадщини, що розташовані на території Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, якій підпорядковані населенні пункти, а саме: смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда Жидачівського району Львівської області до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, виявлено, що відповідачем не виготовлено документації на кожен із об'єктів культурної спадщини, що знаходиться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда Жидачівського району Львівської області.

Моніторингом Державного реєстру нерухомих пам'яток України встановлено, що в Державному реєстрі нерухомих пам'яток України немає жодної пам'ятки культурної спадщини національного чи місцевого значення, що знаходяться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда Жидачівського району Львівської області.

Крім цього, з інформації Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації встановлено, що на території Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області налічується 8 пам`яток культурної спадщини, а саме: Братська могила радянських воїнів смт.Гніздичів (1944 охоронний номер 1491); пам'ятник на честь скасування панщини с.Покрівці (1848 охоронний номер 435); пам'ятник на честь скасування панщини с.Лівчиці (1848 охоронний номер 432); пам'ятник Т. Шевченку, українському письменнику і художнику с.Лівчиці (1814-1861 охоронний номер 1525); палац Глуховецьких (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/1-м); парк (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/2-м); церква Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/1-м); дзвіниця церкви Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/2-м).

Згідно з листом Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області №933 від 11.08.2017 вбачається, що на території Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області відсутні об'єкти культурної спадщини.

Стрийською місцевою прокуратурою Львівської області скеровано запит від 31.07.2017 № 05-14-2675-17, на який Жидачівською районною державною адміністрацією надано відповідь № 02/17-2012 від 11.08.2017, про те, що у 2015 році в рамках виконання програми «Охорона та збереження об'єктів культурної спадщини Жидачівського району на 2012-2016роки» було використано 10 тис. грн. для виготовлення облікової документації на пам'ятки національного значення, зокрема:

- дзвіниця та Церква Різдва Пресвятої Богородиці, 1724року, с. Бережниця;

- дзвіниця Церкви Покрови Пресвятої Богородиці, 1806року, с.Корчівка та в комплексі на нововиявлену пам'ятку;

- Церкву Покрови Пресвятої Богородиці, 1905року, с.Корчівка.

Проте, в подальшому жодних дій для внесення цих пам`яток національного значення Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області не вжито.

У зв'язку з цим, перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області звернувся з відповідним позовом до суду.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з наступного.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини».

Згідно з ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» вбачається, що об'єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Пам'яткою культурної спадщини, в силу положень ст.1 цього Закону, є об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, або об'єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об'єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Охорона культурної спадщини, відповідно до положень ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» - це система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об'єктів культурної спадщини.

Тобто, регулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини, спрямоване на її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1760 від 27.12. 2001 (далі - Порядок).

Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що об'єкти культурної спадщини заносяться до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за рішенням Кабінету Міністрів України (щодо об'єктів національного значення) та Міністерства культури України (щодо об'єктів місцевого значення).

У силу п.2 Порядку на кожний об'єкт культурної спадщини, що пропонується відповідним органом охорони культурної спадщини для занесення до Реєстру, складається облікова документація, яка підлягає постійному зберіганню в такому органі.

Пунктом 3 Розділу X «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», визнаються пам'ятками відповідно до вказаногоЗакону.

Відповідно до п.3 Порядку облікова документація на об'єкти культурної спадщини, які відповідно до п. 3 розділу Х «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» визнаються пам'ятками, включає облікову картку або паспорт, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану.

Облікова документація на щойно виявлені об'єкти культурної спадщини включає облікову картку, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану.

Згідно з абц.3 п.3 Порядку пропозиції щодо включення щойно виявлених об'єктів культурної спадщини до Реєстру подаються не пізніше ніж протягом трьох років з дня їх включення до переліку об'єктів культурної спадщини.

За приписами п.5 Порядку якщо об'єкт культурної спадщини є комплексом (ансамблем) або визначним місцем, облікова документація на такий об'єкт включає паспорт на комплекс (ансамбль) або визначне місце в цілому, облікову картку на кожний окремий об'єкт культурної спадщини, що входить до складу комплексу (ансамблю) або визначного місця, генеральний план з позначенням меж території комплексу (ансамблю) або визначного місця і кожного окремого об'єкта культурної спадщини, матеріали фотофіксації як окремих об'єктів культурної спадщини, так і загального вигляду всього комплексу (ансамблю) або визначного місця. Якщо об'єкт культурної спадщини має зовні чи в інтер'єрі твори мистецтва або елементи опорядження, які є предметом охорони, додатково складаються облікові картки на внутрішнє чи зовнішнє оздоблення. (п.6 Порядку).

За змістом п.4 Порядку облікова документація, що передбачає виконання роботи з метою виявлення, дослідження, фіксації об'єкта культурної спадщини, визначення його антропологічної, археологічної, естетичної, етнографічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності, складається спеціально уповноваженими органами охорони культурної спадщини, до яких належать орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні держадміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Тобто, в силу п.4 Порядку, на виконавчий орган сільської ради, окрім інших, покладається обов'язок складання облікової документації для кожного об'єкту культурної спадщини, що пропонується для занесення до Реєстру. Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Отже, у даних спірних правовідносинах такий обов'язок покладається на виконавчий комітет Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області.

Суд зазначає, що положенням абц.2 п.2 Порядку визначено, занесення об'єкта культурної спадщини до Реєстру без облікової документації не допускається. Тобто, невиконання відповідачем вимог законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини унеможливлює занесення об'єкта культурної спадщини до Реєстру, а відтак суперечить цілям Закону «Про охорону культурної спадщин» в преамбулі якого зазначено, що охорона об'єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно із ст.ст.3-6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належить, зокрема, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Частиною 2 ст.5 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; ведення Державного реєстру нерухомих пам'яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об'єктів культурної спадщини; подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об'єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та про внесення змін до нього щодо пам'яток національного значення; занесення об'єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та внесення змін до нього щодо пам'яток місцевого значення.

Крім того, ч.2 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: 1)забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам'яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам'яток та в історичних ареалах населених місць.

Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідачем облікова документація на об'єкти культурної спадщини не складалася і на розгляд Консультативної ради відділу охорони культурної спадщини та культурних цінностей Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації не скеровувалася.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що саме на відповідача покладений обов'язок виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини, що знаходяться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда, які підпорядковані Гніздичівській селищній раді, зокрема: Братська могила радянських воїнів смт.Гніздичів (1944 охоронний номер 1491); пам'ятник на честь скасування панщини с.Покрівці (1848 охоронний номер 435); пам'ятник на честь скасування панщини с.Лівчиці (1848 охоронний номер 432); пам'ятник Т. Шевченку, українському письменнику і художнику с.Лівчиці (1814-1861 охоронний номер 1525); палац Глуховецьких (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/1-м); парк (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/2-м); церква Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/1-м); дзвіниця церкви Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/2-м) та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Відповідач під час судового розгляду адміністративної справи не подав доказів на підтвердження виконання покладених обов'язків. При цьому, подав заяву в якій зазначив, що адміністративний позов визнає.

Тому, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини, що знаходяться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда, які підпорядковані Гніздичівській селищній раді.

У зв'язку з цим існують достатні правові підстави, для зобов'язання відповідача виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини місцевого та національного значення, що знаходяться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда, які підпорядковані Гніздичівській селищній раді.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням встановлених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області в особі виконавчого комітету Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області щодо невиконання вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини, що знаходяться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда, які підпорядковані Гніздичівській селищній раді, зокрема: Братська могила радянських воїнів смт.Гніздичів (1944 охоронний номер 1491); пам'ятник на честь скасування панщини с.Покрівці (1848 охоронний номер 435); пам'ятник на честь скасування панщини с.Лівчиці (1848 охоронний номер 432); пам'ятник Т. Шевченку, українському письменнику і художнику с.Лівчиці (1814-1861 охоронний номер 1525); палац Глуховецьких (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/1-м); парк (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/2-м); церква Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/1-м); дзвіниця церкви Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/2-м) та неподання пропозиції органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Зобов'язати Гніздичівську селищну раду Жидачівського району Львівської області в особі виконавчого комітету Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини місцевого та національного значення, що знаходяться на території смт.Гніздичів, с.Покрівці, с.Лівчиці та с.Руда, які підпорядковані Гніздичівській селищній раді, зокрема: Братська могила радянських воїнів смт.Гніздичів (1944 охоронний номер 1491); пам'ятник на честь скасування панщини с.Покрівці (1848 охоронний номер 435); пам'ятник на честь скасування панщини с.Лівчиці (1848 охоронний номер 432); пам'ятник Т. Шевченку, українському письменнику і художнику с.Лівчиці (1814-1861 охоронний номер 1525); палац Глуховецьких (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/1-м); парк (2 пол. ХІХ ст. охоронний номер 2267/2-м); церква Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/1-м); дзвіниця церкви Різдва Пресвятої Богородиці (1833 охоронний номер 455/2-м) та подати пропозиції органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Лунь З.І.