Справа № 806/1531/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"11" грудня 2017 р. Справа № 806/1531/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників позивача та третіх осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук Олени Миколаївни та представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" вересня 2017 р. у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Пархоменка до Відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук Олени Миколаївни, треті особи : Відділ Держгеокадастру у Любарському районі Житомирської області , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Любар" про визнання протиправним та скасування рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Приватне сільськогосподарське підприємство ім. Пархоменка звернулось в суд з позовом про :

- визнання протиправними дій державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук О.М. щодо здійснення державної реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро - Любар" () прав оренди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,7852 га, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29674003 від 19.05.2016 року;

- скасування рішення державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29674003 від 19.05.2016 року, номер запису про інше речове право №14580558, щодо здійснення державної реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро - Любар" прав оренди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,7852 га.

Позов мотивований тим, що державним реєстратором здійснено подвійну реєстрацію права оренди на одну і ту ж земельну ділянку. Зазначає, що при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеного між ТОВ "Агро - Любар" та ОСОБА_4, державним реєстратором не перевірено належним чином чи право оренди на цю земельну ділянку зареєстровано раніше чи ні, тому здійснена ним реєстрація права оренди порушує права позивача та є протиправною.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 року позов задоволено:

-визнано протиправними дії державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук О.М. щодо державної реєстрації прав оренди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29674003 від 19.05.2016;

-скасовано рішення державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29674003 від 19.05.2016 щодо здійснення державної реєстрації прав оренди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 згідно договору оренди землі від 27.04.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро - Любар" та ОСОБА_4

Не погоджуючись з постановою, державний реєстратор відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук О.М. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову про відмову у задоволені позову. Зазначає, що державна реєстрація права оренди земельної ділянки за ТОВ "Агро - Любар" була проведена на підставі належних, достатніх та достовірних даних,відповідно до порядку та процедури передбаченої Законом, тому правових підстав для відмови у здійсненні реєстрації речового права - права оренди за ТОВ "Агро - Любар" не було. Зауважує, що як державний реєстратор перевірила інформацію про наявність чи відсутність прав третіх осіб на вказану земельну ділянку шляхом безпосереднього доступу до відповідних інформаційних систем, в яких на момент здійснення оспорюваної реєстрації була відсутня інформація про будь-які права на спірну земельну ділянку, окрім реєстрації права власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_4

Вважає, що у даній справі існує спір про право цивільне, а тому адміністративна справа підлягає закриттю.

Представник третьої особи ОСОБА_4- ОСОБА_5 також подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову. Зазначає, що ОСОБА_4 , як спадкоємець даної земельної ділянки, не має наміру перебувати в орендних відносинах з ПСП ім. Пархоменка, тому уклала договір з ТОВ "Агро - Любар". Вважає, що дії відповідача були правомірними, а позовні вимоги ПСП ім. Пархоменка є безпідставними. Крім того, заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що на її думку, між сторонами існує спір про право, який повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2005 року між ОСОБА_6 (орендодавцем) та ПСП ім. Пархоменка (орендарем) був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,7852 га, кадастровий номер НОМЕР_1, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №04 від 01.02.2007 року. Відповідно до умов вказаного договору орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вигнанської сільської ради. Пунктом 3.1 договору визначено, що договір укладено на 5 років (а.с.9-12).

15.02.2010 року сторони уклали додаткову угоду про продовження та внесення змін до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якої за взаємною згодою сторін вказаний договір продовжено на десять років, а саме: з 01.03.2010 по 01.03.2020 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №00448 від 22.02.2011 року (а.с.13).

14.01.2015 року ОСОБА_6 помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2016 року ОСОБА_4 успадкувала земельну ділянку площею 2,7852 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належала померлому ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2( а.с.103).

27.04.2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ „Агро-Любар" було укладено договір оренди землі на земельну ділянку площею 2,7852 га, що знаходиться на території Вигнанської сільської ради Любарського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1, яка є предметом договору оренди землі від 25.03.2005 року та додаткової угоди до даного договору від 15.02.2010 року.

На підставі рішення державного реєстратора Бердичівського міськрайониого управління юстиції Житомирської області Ніколайчук О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.05.2016 року №29674003 проведено державну реєстрацію права оренди ТОВ „Агро-Любар" на вказану земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 27.04.2016, а також реєстрацію додаткової угоди від 29.12.2016 року до вказаного договору оренди землі ( а.с.104,106).

28.02.2017 року позивачу після отримання інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, стало відомо про укладення та реєстрацію договору оренди землі та додаткової угоди між ОСОБА_4 та ТОВ "Агро - Любар" на земельну ділянку, яка вже є предметом договору оренди від 25.03.2005 року.

Вважаючи вказані дії та рішення державного реєстратора протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є протиправним, оскільки на час здійснення державної реєстрації договору права оренди земельної ділянки за ТзОВ "Агро-Любар" був зареєстрованим договір оренди землі, укладений між ОСОБА_6 та ПСП ім.Пархоменка, строк дії якого не закінчився та який був зареєстрованим, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи за №04 від 01.02.2007 року та №00448 від 22.02.2011 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час виникнення спірних правовідносин регулювалися Земельним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року за № 868.

Згідно ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 8-1 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Крім того, листом № 2951/05-15-13 від 6 серпня 2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами" Державна реєстраційна служба України надала роз'яснення, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 1 січня 2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Відносини із реєстрації договорів оренди землі, на час укладення позивачем договорів оренди земельних ділянок, регулювалися, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV, Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073, Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 р. № 174, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. № 43.

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно положень частин першої, п'ятої статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Частиною першої статті 210 Цивільного кодексу України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 18 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV (у редакції, чинній на момент укладення позивачем договору оренди), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оренду землі", укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

На час укладення позивачем договору оренди земельної ділянки, умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок (далі - договори оренди), були визначені Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073.

Згідно п.2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073 (у редакції, чинній на час укладення позивачем договорів, надалі - Порядок № 2073), державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Як зазначено у п.п. 12, 13 Порядку № 2073, факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками.

Згідно п. 14 Порядку № 2073, датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації .

У п. 4.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 р. № 174 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 р. за № 641/7962 (чинного на момент укладення позивачем договорів) визначено, що державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Пунктом 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43 визначено, що державна реєстрація договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Таким чином, на час укладення позивачем договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_6 державна реєстрація договорів оренди землі здійснювалась шляхом відповідного запису у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі.

Згідно матеріалів справи, листом відділу Держгеокадастру в Любарському районі від 16.09.2017року №32-6-0.27-300/106-17 підтверджується факт наявності в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі запису про реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_6 та ПСП ім. Пархоменка. ( а.с.178)

Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що договір оренди земельних ділянок між ОСОБА_6 та ПСП ім. Пархоменка набрав чинності з моменту його державної реєстрації так само, як і додаткова угода до даного договору, тому строк його дії ще не закінчився.

Водночас, згідно матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро - Любар" звернулося до державного реєстратора із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права), а саме реєстрацію виникнення права оренди земельної ділянки.

Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень розглянуто державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук О.М. і прийнято рішення про державну реєстрацію іншого речового права - право оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро - Любар" 19.05.2016 року.

Згідно з частиною 4 ст.18 Закону № 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

За змістом частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 33 Закону № 1952-IV, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки має безпосередній доступ та користується відомостями Державного земельного кадастру у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Про необхідність запитувати інформацію про зареєстровані права оренди на земельні ділянки відповідно до законодавства, яке діяло до 01.01.2013 зазначено і у листі Державної реєстраційної служби України від 06.08.2013 № 2951/05-15-13 "Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами". У цьому листі, зокрема, вказано, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Окрім того, приписами пункту 1 Перехідних положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 05.03.2015), доручено Кабінету Міністрів України до 1 липня 2016 року забезпечити автоматизоване перенесення записів Державного реєстру земель про речові права на земельні ділянки та їх обтяження, про суб'єктів таких прав та документи, що посвідчують такі права, до Державного реєстру прав. З моменту автоматизованого перенесення відповідної інформації перенесені записи вважаються відомостями Державного реєстру прав, а права та обтяження на відповідні земельні ділянки - зареєстрованими (крім випадків, коли права на такі земельні ділянки зареєстровані в Державному реєстрі прав після 1 січня 2013 року).

Враховуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме державний реєстратор як суб'єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року.

Тому, є помилковими доводи державного реєстратора Ніколайчук О.М. про те, що обов'язок у державного реєстратора щодо здійснення відповідних запитів до уповноважених органів виникає в тому разі, коли у нього відсутній доступ до відповідних інформаційних систем, документів, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що реєстрація договорів оренди землі за новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Згідно матеріалів справи, державна реєстрація припинення іншого речового права ПСП ім. Пархоменка на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі договору оренди земельної ділянки не здійснювалась, укладений позивачем з Орендодавцем договір оренди земельної ділянки не визнаний недійсним, а здійснена Любарським районним відділом ЖРФЦДЗК та відділом Держкомзему у Любарському районі державна реєстрація договору та додаткової угоди - не скасована та є чинною.

Частиною 4 ст.32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачене договором оренди землі

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що державним реєстратором відділу з питань Державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук О.М. всупереч вимогам чинного законодавства належним чином не перевірено факт вже зареєстрованого права оренди на спірну земельну ділянку та зареєстровано новий договір у зв'язку з чим вимоги позивача про визнання протиправними дії державного реєстратора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційних скарг, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на таке.

За правилами статті 1 КАС України цей Кодекс визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 3 КАС).

У справі, що розглядається, позовні вимоги ПСП ім. Пархоменка ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

Тобто, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин, апеляційні скарги не підлягають до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Ніколайчук Олени Миколаївни та представника ОСОБА_4 ОСОБА_7 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" вересня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" грудня 2017 р.