Справа № 264/4756/17
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4756/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Кузнецова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2017 року серії ЕАА №157379, винесеної інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Павлюком А.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 121 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об'єктивного з'ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Заперечував свою причетність до вчинення правопорушення. Зокрема вказував, що в дійсності він не управляв автобусом Богдан, а лише очікував власника цього автобусу для його транспортування в автопарк для ремонту. Несправний автомобіль Богдан, який належить приватному підприємцю, не рухався та функції водія позивач не виконував, а лише очікував в салоні прибуття господаря. Будь-яких законних підстав для зупинки його транспортного засобу на думку позивача не було. Крім того, працівники поліції не мали при собі вимірювальних приборів для встановлення висоти протектора шин.

Позивач та його представник, адвокат Нуждін В.І. в судове засідання не з'явився, надіслали до суду заяву, в якій підтримали позов та просили провести розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та вказав про законність дій інспектора поліції. Зокрема, зазначив, що факт керування автобусом, його зупинки та виявлення порушення зафіксовані на відеокамеру працівника поліції, яка встановлена на форменому одязі. Також представив диск із відеозаписом обставин подій з місця пригоди.

Дослідивши представлені сторонами докази, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 31.4.5 а. Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, шини автобусів повинні мати залишкову висоту малюнка протектора не менше 2,0 мм.

Тобто із вказаної норми вбачається заборона експлуатації технічно несправного транспортного засобу, який не відповідає певним вимогам, визначеним законодавством.

Судом встановлено, що 02 вересня 2017 року постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №157379 від 02 вересня 2017 року інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2 притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КпАП України, а саме: за те, що він 02 вересня 2017 року об 14:28 год., керуючи транспортним засобом автобусом Богдан А-09204, держаний номер НОМЕР_1, в місті Маріуполі по вул.Олімпійська, 424, порушив вимоги пункту 31.4.5 ПДР, оскільки водій керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена, а саме: шини мають залишкову висоту протектора менше 2.0 мм, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог 31.4.5 а. ПДР України, якими встановлено заборону експлуатації технічно несправного транспортного засобу, який не відповідає певним вимогам щодо залишкового розміру протектора шин.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, частина 4 статті 70 КАС України зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними та допустимим доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень пункту 31.4.5 а. Правил Дорожнього Руху України, зокрема, не представлено безпосередньої доказу (відео фіксації) експлуатації транспортного засобу автобусу Богдан, що є обов'язковою умовою для доведення вини та притягнення особи до відповідальності за даний вид правопорушення, а тому позбавляє суд можливості пересвідчитися у суттєвих обставинах, відображених в постанові інспектора, які б спростували доводи позивача.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В судовому засіданні судом були переглянуті представлені відповідачем відеоматеріали. Однак, як вбачається з наданого до суду відеозапису, сам факт експлуатації технічно несправного транспортного засобу не зафіксований. На представленому відеозаписі зафіксовано лише момент стоянки автобусу без водія, поруч з яким інспектори поліції здійснюють обхід та огляд транспортного засобу без будь-яких пояснень з боку водія або встановлення його особи, роз'яснення його процесуальних прав, відібрання пояснень. Таким чином не представлено безпосередніх доказів експлуатації (руху) технічно несправного автобусу під керуванням ОСОБА_1, що виключає настання відповідальності за адміністративне правопорушення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції або його напарником без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. При цьому письмові пояснення інспектора поліції не є належним та допустимим доказом в розумінні статті 251 КпАП України, оскільки інспектор поліції не може вважатися безстороннім свідком події правопорушення.

А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КпАП України та експлуатацію транспортного засобу, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 157379 від 02 вересня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Д. В. Кузнецов