Справа № 819/1482/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11215/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Мартинюка В.А. від 04 липня 2017 року Ч-5477/0-2002/6-17 та від 16 серпня 2017 року Ч-7146/0-2916/6-17 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 1,9500 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Угриньківці Заліщицького району Тернопільської області, зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 та зобов'язати прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 1,9500 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Угриньківці Заліщицького району Тернопільської області.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 30.05.2017 року позивач повторно звернувся із клопотанням до відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,9500 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Угриньківці Заліщицького району Тернопільської області. Однак, за результатами розгляду зазначеного клопотання, 04.07.2017 відповідач прийняв рішення Ч-5477/0-2002/6-17, яким відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку відповідного проекту землеустрою, мотивуючи тим, що земельна ділянка, на яку претендує позивач не входить в перелік земельних ділянок оприлюднених Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області на офіційному веб-сайті, які пропонуються до передачі безоплатно у власність. 19.06.2017 року позивач втретє звернувся до відповідача з необхідним пакетом документів для отримання дозволу на розробку проекту землеустрої вибраної земельної ділянки, однак 16.08.2017 року отримав відмову Ч-7146/0-2916/6-17 з мотивів, що земельний масив, в якому знаходиться зазначена в клопотанні земельна ділянка не входить у запропонований перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності , які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2017 року на території Тернопільської області. Просив позов задоволити.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_2. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що 30.05.2017 позивач повторно звернувся із клопотанням до відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,9500 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Угриньківці Заліщицького району Тернопільської області.

04.07.2017 року відповідач прийняв рішення Ч-5477/0-2002/6-17, яким відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку відповідного проекту землеустрою, мотивуючи тим, що земельна ділянка, на яку претендує не входить в перелік земельних ділянок оприлюднених Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області на офіційному веб-сайті, які пропонуються до передачі безоплатно у власність.

19.06.2017 року позивач втретє звернувся до відповідача, подавши необхідні документи для отримання дозволу на розробку проекту землеустрої вибраної земельної ділянки, однак 16.08.2017 року отримав відмову Ч-7146/0-2916/6-17 з мотивів, що земельний масив, в якому знаходиться зазначена в клопотанні земельна ділянка не входить у запропонований перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2017 року на території Тернопільської області.

Не погодившись з даними відмовами ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з твердженням відповідача, що оскільки у сформованому відповідачем, з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", переліку земельних ділянок, які можуть передаватися в межах норм безоплатної приватизації на території Тернопільської області, вказана земельна ділянка відсутня, то підстав надавати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,95 га у власність для ведення особистого селянського господарства не має.

Проте, колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07 червня 2017 року постановою Кабінету Міністрів України №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. Відповідно до цього нормативно-правового акту, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні:

формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області, за такою формулою:

Sбп = Sаук x 0,25,

де Sбп - площа земельних ділянок, яку пропонується передати безоплатно у власність на території відповідної області;

Sаук - площа земельних ділянок, право оренди на яку було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу;

щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок;

надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції;

враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.

Відповідно 22 червня 2017 на виконання зазначеної вище постанови Кабінету Міністрів України № 413, ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області видано наказ №190 "Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2017 року, на території Тернопільської області". При цьому, у сформованому переліку земельних ділянок, які можуть передаватися в межах норм безоплатної приватизації на території Тернопільської області, відсутня земельна ділянка на яку претендує позивач.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" не встановлено заборону надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати інші ніж у переліку земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації.

При цьому слід врахувати, що згідно ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства), а відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскільки позивачем, з урахуванням вищезазначених норм ЗК України, подано відповідні документи, то відповідно у відповідача не було підстав відхиляти його заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 1,95 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів за межами населеного пункту на території с. Угриньківці Заліщицького району Тернопільської області покликаючись лише на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними".

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права і висновки суду не відповідають матеріалам справи, а позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 являються підставними і обґрунтованими.

Судові витрати слід вирішити у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 року у справі №819/1482/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Мартинюка В.А. від 04 липня 2017 року № Ч-5477/0-2002/6-17 та від 16 серпня 2017 року № Ч-7146/0-2916/6-17 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 1,9500 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с.Угриньківці Заліщицького району Тернопільської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 та прийняти рішення за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 1,9500 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Угриньківці Заліщицького району Тернопільської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 2688,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Р. М. Гулид
С. М. Кузьмич
Повний текст судового рішення виготовлено 11.12.2017 року