Справа № 826/2646/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2017 року № 826/2646/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Вітаміни» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Київська митниця), та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача з неповернення надміру (помилково) сплачених сум, включаючи ПДВ, за митними деклараціями;

- зобов'язати відповідача опублікувати в інформаційних системах суму митних платежів у розмірі 3 178 848,25 грн, сплачену за митними деклараціями, як помилково та надміру сплачену;

- зобов'язати відповідача вжити заходів для повернення сум, надмірно сплачених за митними деклараціями.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у квітні 2012 року позивачем ввезено на територію України товар за кодом , що містять вітаміни-таблетки «Трібестан» виробництва фірми АТ «Софарма» (Болгарія), на який Міністерством охорони здоров'я України видано реєстраційне посвідчення як на лікарський засіб. Проте рішенням відділу митних платежів Київської митниці від 12 квітня 2012 року № КТ-100-0709-2012 про визначення коду товару здійснено пере6класифікацію товару з коду на код «різні харчові продукти», а в графі «Опис товару» внесено запис про те, що препарат «Трібестан» в таблетках має загально тонізуючу дію та стимулює деякі функції статевої системи.

Враховуючи таке рішення митного органу, позивачем було задекларовано товар саме за кодом , та сплачено мито за ставкою 8% в сумі 59 789,78 грн.

Надалі при митному оформленні ідентичного товару в період з червня 2012 року по лютий 2015 року у кожному разі позивачем сплачувалося мито за ставкою 8 %, що загалом склало суму 3 148 993,42 грн.

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2013 року частково задоволено адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів Головного управління Державного казначейства України у місті Києві про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів, скасовано рішення митного органу від 12 квітня 2012 року про визначення коду товару - лікарського засобу «Трібестан».

Посилаючись на наявність судового рішення та визнання у судовому порядку протиправності рішення відповідача про віднесення лікарського препарату до категорії харчових продуктів, позивач вважає, що йому безпідставно донараховано ввізне мито за ставкою 8 %, внаслідок чого він надмірно сплатив митні платежі на суму 3 148 993, 42 грн, через що звертається до суду з даним адміністративним позовом.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Судом на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України протокольною ухвалою від 11 квітня 2017 року ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

В силу частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2012 року ПАТ «Вітаміни» ввезено на територію України товар - вітаміни-таблетки «Трібестан» виробництва фірми АТ «Софарма» (Болгарія), на який Міністерством охорони здоров'я видано реєстраційне посвідчення як на лікарський засіб № UA/4050/01/01. Даний товар задекларовано в графі 33 митної декларації за кодом товару , як ліки для людей, розфасовані для роздрібної торгівлі.

Рішенням відділу митних платежів Київської митниці від 12 квітня 2012 року № КТ-100-0709-2012 про визначення коду товару здійснено перекласифікацію товару за УКТЗЕД з коду на код «різні харчові продукти», а в графі «Опис товару» внесено запис про те, що препарат «Трібестан» в таблетках має загальнотонізуючу дію та стимулює деякі функції статевої системи.

Враховуючи наявність такого рішення, позивачем задекларовано зазначений товар за визначеним кодом та сплачено митні платежі за ставкою 8% у розмірі 59 789,78 грн., про що 05 червня 2012 року зроблену відмітку у ВМД № 100210000/2012/553165. При митному оформленні ідентичного товару протягом періоду з червня 2012 року по лютий 2015 року (доки чинним залишалося рішення Київської митниці від 12 квітня 2012 року № КТ-100-0709-2012) позивач декларував лікарський препарат «Трібестан» як «харчовий продукт» та сплачував мито за ставкою 8%, сплативши за цей період загалом 3 1248 993,42 грн. відповідно до наступних митних декларацій:

- від 05.06.2012 № 100210000/2012/553165 на суму 59 789, 78 грн.;

- від 14.06.2012 № 100210000/2012/553366 на суму 92 557,42 грн.;

- від 20.06.2012 № 100210000/2012/553481 на суму 124 601,60 грн.;

- від 12.10.2012 № 100210000/2012/555354 на суму 62 955,27 грн.;

- від 10.12.2012 № 100210000/2012/556400 на суму 64 687,55 грн.;

- від 11.01.2013 № 100260000/2013/135862 на суму 92 996,10 грн.;

- від 04.02.2013 № 100260000/2013/136358 на суму 101 555,50 грн.;

- від 08.04.2013 № 100260000/2013/137779 на суму 62 586, 69 грн.;

- від 11.04.2013 № 100260000/2013/137887 на суму 63 728,49 грн.;

- від 25.04.2013 № 100260000/2013/138216 на суму 62 829,92 грн.;

- від 28.05.2013 № 100260000/2013/138844 на суму 161 964,91 грн.;

- від 07.06.2013 № 100260000/2013/139072 на суму 66 029,02 грн.;

- від 18.06.2013 № 100260000/2013/139271 на суму 65 762,74 грн.;

- від 25.06.2013 № 100260000/2013/139335 на суму 264 229,66 грн.;

- від 30.08.2013 № 100260000/2013/140591 на суму 165 342,88 грн.;

- від 18.09.2013 № 100260000/2013/140935 на суму 131 480,56 грн.;

- від 26.09.2013 № 100260000/2013/141054 на суму 111 470,22 грн.;

- від 25.10.2013 № 100260000/2013/141538 на суму 178 015,46 грн.;

- від 12.11.2013 № 100260000/2013/141823 на суму 172 692,31 грн.;

- від 18.11.2013 № 100260000/2013/141888 на суму 3 745,71 грн.;

- від 28.11.2013 № 100260000/2013/142114 на суму 174 433,63 грн.;

- від 13.01.2014 № 100260002/2014/167242 на суму 86 727,80 грн.;

- від 13.01.2014 № 100260002/2014/167245 на суму 174 660,81 грн.;

- від 13.02.2014 № 100260002/2014/167908 на суму 177651,81 грн.;

- від 29.07.2014 № 100260002/2014/170864 на суму 199 412,09 грн.;

- від 03.02.2015 № 100260003/2015/180820 на суму 227 085,49 грн.;

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2013 року частково задоволено адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів Головного управління Державного казначейства України у місті Києві про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів, визнано протиправним та скасовано рішення митного органу від 12 квітня 2012 року № КТ-100-0709-2012 про визначення коду товару - лікарського засобу «Трібестан», стягнуто на користь позивача суму надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 59 789,78 грн.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08 вересня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2013 року скасовано в частині стягнення на користь позивача суми надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 59 789,78 грн. та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд касаційної інстанції, відмовляючи у зазначеній частині позовних вимог, дійшов висновку, що позивачем не дотриманий порядок повернення надміру сплачених митних платежів, встановлений нормативними актами, що не породжує у нього права на вимогу щодо виплати надміру сплачених митних платежів.

Врахувавши такі висновки суду касаційної інстанції, 25 жовтня та 13 грудня 2016 року позивач звертався до відповідача із заявами щодо повернення надміру сплачених коштів та отримав відповідь від 25 листопада 2016 року та від 18 січня 2017 року з яких вбачається, що відповідачем виконано рішення суду та скасовано рішення про визначення коду товару, в іншій частині, а саме щодо повернення надміру сплачених коштів, відповідачем зазначено про відсутність підстав для їх повернення, оскільки посадовою особою митного органу правомірно проведено здійснено перевірку відомостей про товар та його класифікацію.

Отже, вбачаючи протиправну бездіяльність відповідача щодо неповернення надміру сплачених сум за митними деклараціями, позивач звертається до суду з даним адміністративним позовом.

Представник відповідача проти позову заперечував, наголошуючи на його необґрунтованості та безпідставності, надав письмові заперечення, які приєднано до матеріалів справи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів, дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 301 Митного кодексу України визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надміру сплачених до бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до підпунктів 43.1 - 43.5 статті 43 Податкового кодексу України помилково та надміру сплачені сумі грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну, податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Процедура повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надміру сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146 (далі Порядок № 1146).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1146 повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, до якого такі кошти були зараховані.

Повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям перерахування коштів, що повертаються:

1) на поточний рахунок платника податку в установі банку;

2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету;

3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку;

6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

- на не бюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначе2йської служби України у місті Києві;

- банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку (пункти 5,6,7 Порядку № 1146).

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку (пункт 11 Порядку № 1146).

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

Як вже зазначалося вище, відповідно до судових рішень визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці про визначення коду товару від 12 квітня 2012 року № КТ-100-0709-2012, яким перекласифіковано задекларовані позивачем таблетки «Трібестан» як «різні харчові продукти» та внаслідок якого позивачем справлялося мито у розмірі 8% ставки мита, замість 0%, встановленого для товарів, віднесених до коду як лікарські засоби (ліки).

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача, що сплата ним ввізного мита за ставкою 8% у період з червня 2012 року по лютий 2015 року через виконання рішення митного органу, яке у подальшому було скасовано, є надміру сплаченим.

Сплата коштів у зазначений період на загальну суму 3 178 848,25 грн. підтверджена відповідними митними деклараціями та платіжними дорученнями, приєднаними до матеріалів справи.

Суд зазначає також, що факт сплати зазначеної суми до бюджету та її розмір в судовому засіданні представником відповідача не заперечувався.

Враховуючи те, що позивач з метою повернення надміру сплачених коштів діяв відповідно до вимог законодавства та дотримався положень Порядку № 1146, подавши до митного органу відповідні заяви від 25 жовтня та 13 грудня 2016 року, а відповідач у свою чергу таких положень нормативних актів не дотримався та, за умов наявності вичерпних підстав для їх задоволення, не підготував висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно зарахованих до бюджету митних платежів, а лише надав позивачу відповіді на його письмові звернення, суд приходить до висновку, що таким чином відповідач діяв не у спосіб, передбачений законодавством, а саме: Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146.

Отже, суд не вбачає бездіяльності відповідача, як не вбачає підстав і для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача опублікувати в інформаційних системах суму митних платежів у розмірі 3 178 848,25 грн., сплачену за митними деклараціями, як помилково та надміру сплачену, оскільки адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, а суд є правозастосовуючим органом, тобто не створює нових правових норм, не підміняє собою органи виконавчої та законодавчої влади, а на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Суд зазначає також, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 24 листопада 2015 року у справі № 21-3669а15.

Таким чином, у даному випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку про повернення відповідних сум коштів із відповідного бюджету.

Згідно з вимогами частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 17, 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Київську міську митницю Державної фіскальної служби України надати відповідному органу казначейства висновок про повернення Публічному акціонерному товариству «Вітаміни» надміру сплачених сум грошових зобов'язань за митними деклараціями щодо ввезення товару - препарату «Трібестан» за період з червня 2012 року по лютий 2015 року із відповідного бюджету.

Присудити на користь ПАТ «Вітаміни» (20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Ленінської іскри, 31, ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (03680, м. Київ, бульвар І. Лепсе, 8-а, ) судові витрати у розмірі 1 544 (одна тисяча п'ятсот сорок чотири) грн., 00 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда