Справа № 335/8310/17(2-а/335/390/2017)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2017 рокусправа № 335/8310/17(2-а/335/390/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 вересня 2017 р.

у справі № 335/8310/17(2-а/335/390/2017)

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій з відмови в перерахунку пенсій відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язання перерахувати та виплачувати пенсію за віком з 04.07.2016 року в розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 51%.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2017 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено частково. Позовні вимоги заявлені за період з 04.07.2016 року по 16.01.2017 року залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Апелянт вказує на відсутність підстав для застосування приписів ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення, оскільки ця норма застосовується при первинному призначенні пенсії.

Сторони до суду не зявилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ, що дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

У звязку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що позивач народився 30.11.1950 року, до 04.07.2016 року отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати. З 04.07.2016 року позивач отримує пенсію за віком, яку було призначено у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Встановивши, що з заявою про призначення пенсії за віком позивач звернувся після досягнення 66 річного віку, отримує пенсію за віком з 04.07.2016 року, тобто позивачеві призначено пенсію за віком на 68 місяців пізніше, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач набув права на підвищення розміру пенсії відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 14.06.1984 року ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ».

Відповідно до заяви позивача від 04.07.2016 року №478 про переведення з пенсії за вислугу років, як військовослужбовця на пенсію за віком, відповідачем призначено позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 04.07.2016 року.

Після призначення пенсії за віком відповідно до Закону Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся до відповідача з питання неврахування при визначенні розміру пенсії за віком підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Листом від 03.07.2017 р. № 196/К-9 відповідачем повідомлено позивача про відсутність підстав для врахування вказаного підвищення, оскільки норми ч. 1 ст. 29 Закону № 1058 застосуються лише при первинному призначенні пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами частини 1 статті 29 Закону № 1058 особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Статтею 26 Закону № 1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Позивач народився 30.11.1950, отже досяг права на пенсію за віком за Законом № 1058 у віці 60 років, тобто у 2010 році.

За призначенням пенсії за віком за Законом № 1058 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду 04.07.2017 року, тобто після досягнення 66 років.

Судом апеляційної інстанції досліджено розрахунок страхового стажу позивача, з якого вбачається, що після досягнення пенсійного віку у 2010 році позивач продовжував працювати, до страхового стажу зараховано період по 27.08.2013 року.

Відтак, оскільки позивач після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, та набуття права на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, працював та звернулась за призначенням пенсії за віком за Законом № 1058 з більш пізнього віку, пенсія за віком повинна бути призначена позивачу з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії та з підвищенням розміру пенсії за віком відповідно до приписів ч. 1 ст. 29 Закону № 1058.

Так, як зазначено вище, частиною 1 статті 29 Закону № 1058 чітко визначено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно саме до Закону № 1058, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком.

Тобто, законодавець пов'язує право на отримання вказаного підвищення із первинним призначенням саме пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі звернення особи за призначенням саме такого виду пенсії з більш пізнього віку, ніж встановлений статтею 26 Закону № 1058, та наявності у такої особи страхового стажу після досягнення пенсійного віку.

Таким чином, факт отримання позивачем до досягнення пенсійного віку пенсії за вислугу років, що призначена за Законом України «Про пенсійне забезпечення», а не за Законом № 1058, не позбавляє позивача права на отримання підвищення до пенсії відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 1058.

Отже, в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки Закони України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначають різні підходи (формули) обчислення розміру пенсії, зокрема обчислення пенсії за вислугу років взагалі не передбачає застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, а обчислюється в процентному співвідношенні відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, дії відповідача в частині застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузях економіки України в сумі 1197,91 гривень за 2007 рік при призначенні пенсії за віком є неправомірними, оскільки позивачу фактично було призначено пенсію за іншим законом, а не здійснено переведення з одного виду пенсії на інший в рамках одного закону.

Проте, колегія суддів звертає увагу на необґрунтованість проведених розрахунків відповідно котрих встановлено 51% підвищення розміру пенсії за віком, який обчислюється відповідно до статті 27 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком відбувається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з розрахунком стажу і заробітної плати.

За потрібне зазначити , що статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому, страховий стаж, у розумінні абзацу 35 статті 1 Закону № 1058-IV, це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Статтею 1 зазначеного вище Закону визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Обов'язковою умовою для здійснення перерахунку пенсії на підставі вищевказаної правової норми Закону № 1058-IV є наявність у особи визначеної кількості страхового стажу, набутого нею після призначення або попереднього перерахунку пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач припинив трудову діяльність з 27.08.2013 року, саме період з 27.08.2013 року по 04.07.2016 року, який складає 35 мес. має враховуватись для обчислення пенсії за віком.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішена справа, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195,198, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 вересня 2017 р. у справі № 335/8310/17(2-а/335/390/2017) - змінити.

Абзац третій постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 вересня 2017 р. у справі № 335/8310/17(2-а/335/390/2017), викласти у наступній редакції:

«Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого ч. 1 ст. 29 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію на 26 %, починаючи з 01.07.2017 року.»

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та у відповідності до приписів ч. 10 ст. 183-2 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 08.12.2017 року.

Головуючий суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак