Справа № 399/830/17
Суддя: Шуліка О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 399/830/17
провадження № 2-а/399/14/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.17 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Шуліки О.О., за участю секретаря судового засідання Бондаренко Ю.О., розглянувши в судовому засіданні в селищі Онуфріївка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора третьої роти Управління патрульної поліції Дуканіч Ігоря Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до суду згідно якого прохав суд винести рішення, яким визнати дії інспектора третьої роти УПП у м.Кременчуці Дука Ігоря Вікторовича щодо складання постанови серії БР № 050033 від 17.10.2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП незаконним. Визнати постанову серії БР № 050033 від 17.10.2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Свої вимоги мотивував тим, що 17 жовтня 2017 року близько 15.45 год. Керуючи автомобілем ВАЗ 21099 рухався пр.. Свободи м.Кременчук, він був зупинений інспектором третьої роти УПП у м.Кременчуці Дука І.В. Незрозуміло представившись інспектор звинуватив його у порушенні правил дорожнього руху і вручив постанову серії БР № 050033 від 17.10.2017 року з якою він категорично не згоден. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, а саме йому не зрозумілі порушення ч.1 ст. 122 КУпАП, яке інспектор сам придумав, а що стосується полісу обов`язкового страхування, то він є у нього в наявності, але інспектор відмовився його оглянути, мотивуючи тим, що його немає на це часу. Як він вказав інспектор відразу ж написав постанову про адміністративне правопорушення . Однак розгляд справи на місці без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі порушує його права передбачені ст.. 268 КУпАп, якими він не мав можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст.. 33 КУпАП. За таких обставин його процесуальні права при такому розгляді справи грубо порушено. Жодних доказів, того що саме він порушив правила дорожнього руху інспектор не надав, тільки вручив йому постанову по накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

Відповідач інспектор роти №3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Дуканіч І.В. заперечував проти позовних вимог та прохав у задоволенні позову відмовити..

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП Тимошенко О.О. у задоволенні адміністративного позову прохала відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Суд,вислухавши пояснення учасників процесі, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку позивача, приходить до наступного.

17 жовтня 2017 року інспектор роти №3 батальону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Дуканіч І.В. виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 050033, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1, ч.1 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Судом встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом 17.10.2017 року о 15год.45 хв. в м. Кременчуці по пр. Свободи, 55, керуючи автомобілем ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1 не зупинився та не зменшив швидкість руху наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, чим порушив п. 18.4 ПДР України та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.2.1 гПДР України.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Оцінюючи дії відповідача, суд виходить з того, що порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. В п. п. 1.3, 1.4 та 1.9 Правил встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. В п. 8.1. Правил встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 1.10 Правил пішохід особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску.

Пішохідний перехід ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Нерегульованим вважається пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Відповідно до п. 4.7 Правил, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Пунктом 4.16 Правил надано право пішоходу на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Відповідно до п. 1.10 Правил поняття перевага має значення, як право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до положень п. 18.4 Правил, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Цих вимог Правил позивач ОСОБА_1 не дотримався, а діючи всупереч їм, проїхав через пішохідний перехід в той час, коли там знаходилися пішоходи, які перетинали проїздну частину дороги.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною першою статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1ґ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно п.21.2, 21.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, в тому числі відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
Судом досліджено у судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери поліцейського екіпажу, на якому чітко видно, що після зупинки ОСОБА_1 не заперечував, що не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, пояснив, що він пішоходів не побачив із за машини та прохав інспектора вирішити питання без складання постанови про адміністративне правопорушення, оскільки він також є працівником поліції. Під час перевірки документів та на вимогу інспектора позивач надав інспектору поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, але строк дії даного договору закінчився, лише зазначив, що діючий договір лежить десь в машині та лише після того як інспектор запропонував Кикоть підписати постанову про адміністративне правопорушення він пред`явив йому діючий договір.

Під час відеозапису позивачу були роз`яснені його права та повідомлялись причини зупинки.

Отже, викладені у позові обставини не відповідають тим, що мали місце насправді.

Інспектор патрульної поліції діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а постанова в частині притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена правомірно та у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст.71,158,159,160,161,163,171-2 КАС України,ст. ст.268, 280, 287,288,293 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора третьої роти Управління патрульної поліції Дуканіч Ігоря Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 13.12.2017 року

Суддя: О.О. Шуліка