Справа № 826/14362/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Губської Л.В. Земляної Г.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної фіскальної служби України про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому, просив: - визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 16.08.2016р. № 2953-о; - визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 31.05.2016р. № 2178-о; - поновити позивача на посаді начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції); - стягнути з ДФС України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.08.2016р. по дату винесення судового рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 31.05.2016р. № 2178-о в частині звільнення ОСОБА_5

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 16.08.2016р. № 2953-о в частині звільнення ОСОБА_5

Поновлено ОСОБА_5 на посаді начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції).

Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_5 середній заробіток за період вимушеного прогулу в сумі 96 565,65 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Державна фіскальна служба України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу ДФС України «Про призначення ОСОБА_5.» від 19 березня 2015 року № 892-о підполковника податкової міліції ОСОБА_5 призначено на посаду начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу зонального контролю управління власної безпеки ГУ ДФС у Київській області, встановивши йому посадовий оклад згідно зі штатним розписом у розмірі 2 716 грн. на місяць.

Разом з тим, 31 травня 2016 року ДФС України, керуючись Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 та п. 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 прийнято оскаржуваний наказ «Про звільнення ОСОБА_5.» № 2178-о, відповідно до якого 06 червня 2016 року звільнено підполковника податкової міліції ОСОБА_5 з посади начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України в запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) - при відсутності подальшого використання на службі.

При цьому, 16 серпня 2016 року ДФС України прийнято оскаржуваний наказ «Про внесення змін» № 2953-о, яким внесено зміни до наказу № 2178-о, а саме: вважати ОСОБА_5 звільненим з посади та податкової міліції ДФС України 08 серпня 2016 року.

Позивач, вважаючи, що його безпідставно та з порушенням вимог чинного законодавства звільнено з посади начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції), звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року № 85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» визначено граничну чисельність працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, у тому числі Державної фіскальної служби України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 840 «Про внесення змін у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року № 85» граничну чисельність апарату Державної фіскальної служби України було зменшено з 2186 до 1530 осіб.

Згідно вказаної постанови, головою Державної фіскальної служби України був прийнятий наказ від 30 грудня 2015 року № 1022 «Про скорочення чисельності та введення в дію Структури апарату Державної фіскальної служби України».

Як вбачається з матеріалів справи, 03 березня 2016 року ОСОБА_5 було попереджено про можливе наступне звільнення із займаної посади. У попередженні було також зазначено, що вакантні посади йому будуть запропоновані впродовж двох місяців за результатами рішення атестаційної комісії Головного управління внутрішньої безпеки ДФС.

Керуючись Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 та п. 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, наказом голови Державної фіскальної служби України від 31 травня 2016 року № 2178-о ОСОБА_5 було звільнено за пп. «г» п. 64 Положення, який передбачає, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, передумовою звільнення позивача з посади було скорочення штатів Державної фіскальної служби України.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що фактичного скорочення посад, які могли бути підставою для звільнення позивача з роботи, не відбулося.

Так, відповідно до штатного розпису Державної фіскальної служби України на 2015 рік, що був затверджений 30 грудня 2015 року, у Головному управлінні (департаменті) внутрішньої безпеки працювало 90 осіб.

Штатним розписом Державної фіскальної служби України на 2016 рік, що був затверджений 26 січня 2016 року та штатним розписом ДФС України на 2016 рік (станом на 01 травня 2016 року), що був затверджений 21 червня 2016 року було передбачено, що в Головному управлінні внутрішньої безпеки працює 90 осіб.

Таким чином, вказані обставини вказують на те, що в Головному управлінні внутрішньої безпеки не відбулося скорочення чисельності працівників. Також не була скорочена посада, на якій працював позивач.

Згідно з п. 353.1 ст. 353 Податкового кодексу України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Порядок проходження служби працівниками органів Кримінально-виконавчої системи України регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до п. 64 «г» Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

В силу положень п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, в порушення положень ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, відповідачем не запропоновано ОСОБА_5 іншої посади.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що в рапорті Заступника начальника Головного управління - начальника управління організаційного забезпечення службових розслідувань та перевірок ГУВБ ДФС України Стороженко Д.О. на ім'я Начальника Головного управління внутрішньої безпеки ДФС України Шеремета Ю.В. повідомлено, що забезпечити прибуття ОСОБА_5 на засідання атестаційної комісії ГУВБ ДФС не вбачається можливим, а тому позивач з незалежних від нього причин не прибув на атестаційну комісію, що вказує на безпідставність доводів апелянта щодо умисного уникнення позивачем проходження атестаційної комісії.

Крім цього, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності у позивача практичних показників в оперативно-службовій діяльності, а також на часте довготривале перебування його на лікарняному як на підставу для неможливості подальшого використання позивача на службі.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи копій листків тимчасової непрацездатності серії АГЮ №537442, серії АГТ №428077, серії АДА №900098, серії АГЮ №537336, серії АДА №895139 та серії АДА №900676 ОСОБА_5 в період з 27 квітня по 05 серпня 2016 року, тобто станом на час прийняття оскаржуваного наказу № 2178-о, перебував на лікарняному.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що фактично не відбулось скорочення чисельності Головного управління внутрішньої безпеки ДФС України, ОСОБА_5 не було запропоновано жодної посади при попередженні про наступне вивільнення, станом на час прийняття наказу № 2178-о про звільнення позивач перебував на лікарняному, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість та протиправність наказу № 2178-о та наказу № 2953-о в частині звільнення ОСОБА_5 та наявність підстав для їх скасування.

Відповідно до п. 24 Положення, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Протиправність наказу № 2178-о та наказу № 2953-о, яку встановлено вище прямо вказує на наявність підстав для поновлення ОСОБА_5 на посаді начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції).

Згідно довідки ДФС України від 22 вересня 2017 року № 514, сума грошового забезпечення позивача становить 6 659,64 грн., отже середньоденне грошове забезпечення позивача становить 221,99 грн.

Період вимушеного прогулу становить з 09 серпня 2017 року по 18 жовтня 2017 року та складає 435 дні.

Таким чином, ОСОБА_5 належить до виплати 96 565,65 грн. (221,99 х 435 = 96 565,65).

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З огляду на зазначене, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції) та стягнення грошового забезпечення за період вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, що становить 6 659,64 грн. підлягає негайному виконанню.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Губська Л.В. Земляна Г.В.

Повний текст ухвали виготовлено 12.12.2017 року