Справа № 826/12383/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2017 року № 826/12383/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, третя особа: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації AT «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів в межах 200 000,00 грн. за вкладом у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відкритого згідно договору-заяви № 300131/106758/370-14 від 15.09.2014 року у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», у розмірі 2 646,50 доларів США;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську О.С подати додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування за рахунок включення до їх числа ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування за вкладом у розмірі ? частини банківського строкового вкладу, що знаходяться на Вкладному рахунку НОМЕР_1, відкритому згідно договору-заяви № 300131/106758/370-14 від 15.09.2014 року у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», у розмірі 2 646,50 доларів США, та надати її до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача, яка призвела до невнесення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, гарантованих державою.

Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» подано письмові заперечення на адміністративний позов в якому зазначає, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. У Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи стосовно вкладників і тому при складанні Загального режстру використовуються виключно інформація, що наявна у переданому Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Законодавством не покладено обов`язку на Фонд враховувати під час скдадання Згального реєстру інші документи, крім переліку вкладників. Враховуючи вищевикладене, просив суд відмоаити у задоволенні адміністративного позову.

ПредставникомУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» також подано письмові заперечення на адміністративний позов в якому зазначає, що вкладний (депозитний) рахунок відкривається на конкретну особу (клієнта Банку) за умови надання відповідних документів , Інструкці не передбачає зміни власника рахунка. Станом на дату введення тимчасової адміністрації в ПAT «Банк «Фінанси та Кредит», а саме на 17.09.2015р. на вкладному рахунку НОМЕР_1 відкритому саме вкладнику ОСОБА_3 обліковувались кошьти в розмірі 5338, 0 доларів США, сума нарахованих відсотків 25,92 доларів США. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2016р. по справі № 761/7670/15-ц відповідно до якого за ОСОБА_1 визнано право власності на гошові кошти у розмірі 1/2 банківського строкового вкладу, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 у розмірі 2646, 5 доларів США не може розглядатися в якості підстави для включення позивача до реєстру вкладників з сето отриманяня нарантованої суми відшкодування, оскільки резолютивною частиною зазначеного рішення суду, таке включення не передбачено. Враховуючи вищевикладене, просив суд відмоаити у задоволенні адміністративного позову.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, керуючись ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вирішив продовжити розгляд справи без участі представників сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, зазначає наступне.

15 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву № 300131/106758/370-14, відповідно до якого було відкрито Вкладний рахунок НОМЕР_1 та було розміщено кошти у розмірі 5 293.00 доларів США.

17 березня 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою про поділ майна подружжя. 04 березня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/7670/15-ц, яке набуло чинності 15 березня 2016 року, позовні вимоги позивача були задоволені частково. Даним рішенням було визнано спільним майном подружжя грошові кошти банківського строкового вкладу, що знаходяться на Вкладному рахунку НОМЕР_1, відкритому згідно договору-заяви № 300131/106758/370-14 від 15 вересня 2014 року у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», у розмірі 5 293,00 доларів США, відкритого на ім'я ОСОБА_3.

Визнано в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у розмірі ? частини банківського строкового вкладу, що знаходяться на Вкладному рахунку НОМЕР_1, відкритому згідно договору-заяви № 300131/106758/370-14 від 15 вересня 2014 року у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», у розмірі 2 646,50 доларів США.

Позивач 20 травня 2016 року звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни із заявою про внесення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та виконати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2016 року, на що, 23 червня 2016 року отримала відповідь № 3-037310/7359 від 09 червня 2016 року, у якій було зазначено, що судове рішення, на яке позивач посилалась у заяві, не може розглядатися у якості підстави про включення її до списку вкладників з метою отримання гарантованої суми відшкодування, оскільки зазначеним судовим рішенням таке включення позивача до списку вкладників, які мають право на отримання гарантованого відшкодування, не передбачено та відсутні правові підстави для даного включення.

Отже, вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернулася за захистом своїх порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року №171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Відповідно до вищевказаного рішення у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівна на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно.

Згідно з Постановою Правління НБУ від 17.12.2015 року № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "фінанси та Кредит", заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівни на два роки з 18.12.2015 року до 17.12.2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 №1703 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно з зазначеним рішенням, всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Валендюку Владиславу Сергійовичу з 05.09.2016 року.

20.05.2016р. позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про внесення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з посиланням на рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/7670/15-ц, яке набуло чинності 15 березня 2016 року. (а.с. 86)

23.06.2016р. отримала відповідь від 09.06.2016р. № 3-037310/7359, у якій було зазначено, що судове рішення, на яке позивач посилалась у заяві, не може розглядатися у якості підстави про включення її до списку вкладників з метою отримання гарантованої суми відшкодування, оскільки зазначеним судовим рішенням таке включення позивача до списку вкладників, які мають право на отримання гарантованого відшкодування, не передбачено та відсутні правові підстави для даного включення. (а.с. 91)

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI від 23.02.2012 р. (далі - Закон № 4452-VI).

За ч.1 ст.26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону № 4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Частинами 1-3, 5-6 ст.27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктами 2, 4, 6 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (далі - Положення № 14), Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З огляду на викладені вище положення, суд дійшов висновку, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (з урахуванням положень частини другої статті 26 Закону № 4452-VI).

Пунктами 4, 6 ч.2 ст.37 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Частинами 2, 3 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Вкладником, згідно із п.4 ч.1 ст.2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону № 4452-VI вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Таким чином, передбачені Законом № 4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI). Такий статус передбачає, з-поміж іншого, наявність у банку вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунку або договору банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст.1068 ЦК банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Судом встановлено, що вкладником фактично є чоловік позивача - ОСОБА_3.

Посилання аозивача на те, що вона є вкладником банку з посиланням на рішення суду є помилковими. З даного приводу суд зазначає, що рішенням суду лише визнано кошти за депозитним вкладом ОСОБА_3 спільною власністю подружжя та стягнуто на їх користь. Тобто позивач має право на 1/2 частину депозитного вкладу чоловіка, але не є вкладником в розумінні Закону № 4452.

Суд зазначає, що оскільки позивач отримала право власності на вклади свого чоловіка за рішенням суду, то в даному випадку, вона має статус кредитора банку, що має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону № 4452, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

З урахуванням зазначених обставин суд дійшов до висновку, що позивач, як кредитор банку, вправі заявити свої кредиторські вимоги до уповноваженої особи Фонду та отримати кошти в порядку, передбаченому ст.52 Закону № 4452, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Отже, проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, враховуючи при цьому доводи сторін, а також наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки, ОСОБА_1 не є вкладником банку у розумінні положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська