Справа № 820/4004/17
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 р. Справа № 820/4004/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2017р. по справі № 820/4004/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

05.09.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - відповідач), в якому просила скасувати податкові повідомлення - рішення від 22.05.2017 року №5708-1303, №5708-1303/1, №5708-1303/2, №5708-1303/03, №5709-1303, №5709-1303/1, №5709-1303/2, №5709-1303/03.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач посилається на неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги доводи суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 08.12.2016 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №6777-1303, №6777-1303/1, №6777-1303/2, №6778/1303, №6778/1303/1, №6778/1303/2.

Позивачем 02.02.2017 року оскаржено вказані податкові повідомлення - рішення до Головного управління ДФС у Харківській області. Відповідачем прийнято рішення №1466/Б/20-40-10-01-14 від 03.04.2017 року про скасування повідомлень - рішень.

Контролюючим органом 22.05.2017 року були винесені податкові повідомлення - рішення №5708-1303, №5708-1303/1, №5708-1303/2, №5708-1303/03, №5709-1303, №5709-1303/1, №5709-1303/2, №5709-1303/03, в порушення вимог пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України визначено позивачу суму податкового зобов'язання за 2004, 2005, 2006, 2007 року за платежем: земельний податок з фізичних осіб у сумі 81,12 грн., 76,53 грн., 53,40 грн., 42,76 грн., 1227,19 грн., 1157,73 грн., 807,90 грн. та 646,84 грн., які є предметом оскарження в межах даної справи.

Позивачем 03.07.2017 року оскаржено вказані податкові повідомлення - рішення до Державної фіскальної служби України. Відповідачем прийнято рішення №10891/Б/99-99-11-02-01-14 від 22.08.2017 року, відповідно до якого в задоволенні скарги відмовлено, а податкові повідомлення - рішення від 22.05.2017 року залишені без змін.

Відмовивши у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача та законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до пп. пп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Справляння плати на землю здійснюється відповідно до положень розділу ХІІІ Податкового кодексу України.

Згідно з пп. пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 статті 270 ПК України, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 286.1 ст. 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Частиною 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. ст. 125 і 126 вказаного Кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 377 Цивільного кодексу України визначено аналогічний перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду,

Статтею 378 вказаного Кодексу встановлено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що законодавством України чітко визначено поняття земельного податку, платника земельного податку, об'єкт оподаткування, підстави для нарахування такого податку, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов'язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу.

Колегія суддів зазначає, що обов'язок платника податку сплачувати плату на землю виникає у власників та користувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 24.11.2015 року по справі № 826/14703/13а.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 20.09.2017 р. №97931012, позивачу на праві приватної власності належать нежитлове приміщення 1 поверху №№2, 2а, 26, 3-9, 11-12 XXXVI, LХХVІХ в літ. «А-5» загальною площею 142,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлове приміщення 1 поверху № 12а площею 31,8 кв.м. в літ. «А 14» за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 36-38).

Проте, як свідчать матеріали справи розрахунок частини земельної ділянки був наданий КП «Жилкомсервіс».

Так, із листа від 03.04.2017 року № 7224/2/07-05 зазначено, що житловий будинок - АДРЕСА_1, загальна площа будинку - 14 345,00 м2, площа забудови будинку - 2 869,00 м2, загальна площа приміщення - 142,40 м2, з розрахунком - 28,48 м2 - частка земельної ділянки; та житловий будинок по АДРЕСА_2 загальна площа будинку - 12 700,00 м2, площа забудови будинку - 877,00 м2, загальна площа приміщення - 31,80 м2, з розрахунком - 2,20 м2 - частка земельної ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем при обчисленні земельного податку були порушені положення п. 287.8 ст. 287 ПК України щодо врахування пропорційної частки прибудинкової території, тому прийнято протиправне податкове повідомлення-рішення.

Критерії протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень передбачені частиною 3 статті 2 КАС України.

Виходячи із викладених вище обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що податковим органом прийнято необґрунтовані податкові повідомлення-рішення, оскільки прийняті та вчинені не на підставі, не в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Вказані доводи не містяться в апеляційній скарзі проте в силу приписів ст.. 195 КАС України колегія суддів вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції які привели до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2017р. по справі № 820/4004/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 22.05.2017 року №5708-1303, №5708-1303/1, №5708-1303/2, №5708-1303/03, №5709-1303, №5709-1303/1, №5709-1303/2, №5709-1303/03.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бенедик А.П. Спаскін О.А.
Повний текст постанови виготовлений 11.12.2017 р.