Справа № 826/18450/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 грудня 2017 року 08:10 № 826/18450/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Головного управління ДФС у м. Києві 2. Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Варгіч Володимира Степановича
провизнання протиправною бездіяльності та дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві та заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Варгіча Володимира Степановича, в якому, враховуючи подану заяву про збільшення позовних вимог (вх. від 17.10.2017 року), остаточно сформулював наступні вимоги:

1) визнати незаконною бездіяльність відповідачів щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.09.2016 року (вх. Л/1103-08 від 22.09.2016 року);

2) визнати дії відповідачів щодо порушення строків надання відповіді за зверненням ОСОБА_1 протиправними;

3) зобов'язати ГУ ДФС у м. Києві розглянути лист та надати відповідь за заявою ОСОБА_1 від 19.09.2016 року (вх. Л/1103-08 від 22.09.2016 року), з питання: « 1. З якою розміру податкової соціальної пільги необхідно виходити з 1 квітня 2008 року ?».

В останній редакції заяви про збільшення позовних вимог (вх. від 17.10.2017 року) в обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідь на його звернення від 22.09.2016 року відповідачами надана з порушенням терміну, встановленого Законом України «Про звернення громадян».

Відповідачі, подавши письмові заперечення проти позову, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки діяли при розгляді заяви позивача у відповідності із вимогами чинного законодавства.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд зазначає про наступне.

20.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою (від 19.09.2016 року) про надання податкової консультації до Головного управління ДФС у м. Києві, у якій просив надати відповідь з питання: « 1. З якою розміру податкової соціальної пільги необхідно виходити з 1 квітня 2008 року ?». Як вбачається із відмітки на заяві, остання була зареєстрована ГУ ДФС у м. Києві 22.09.2016 року за вх. №Л/1103-08.

Листом від 19.10.2016 року №6754/Л/26-15-13-01-10 ГУ ДФС у м. Києві, з посиланням на відповідні положення законодавства, повідомило позивача, що розмір податкової соціальної пільги, як з 01 квітня 2008 року так і протягом всього 2008 року становив 257,5 грн. Вказана відповідь направлена позивачу 20.10.2016 року, що підтверджується відповідним поштовим відправленням (т. 1 а.с. 17).

Позивач, визначаючи підстави позову, зазначає, що відповідь на звернення позивача була надана відповідачами лише 20.10.2016 року, а тому останніми порушено вимоги ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» та допущено прострочку надання такої відповіді в 12-ть календарних днів. Саме з цих підстав позивач просить суд задовольнити даний позов.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до положень статті 11, частини 1 статті 3, частини 1 статті 6, пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, адміністративний суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких просить сторона та виходячи з тих підстав позову (обставин, (юридичних фактів) і норм права), що визначені позивачем у позові, у тому числі з урахуванням вимог статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України.

В даному випадку, як зазначено вище, остаточні вимоги позивача відносно визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов'язання вчинити дії ґрунтуються лише на тому, що відповідь на його звернення від 22.09.2016 року відповідачами надана з порушенням терміну, встановленого Законом України «Про звернення громадян».

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з приписами ст. 3 вказаного Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження), це звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання), це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга, це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 15 вказаного Закону визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно із положеннями ст. 20 зазначеного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З аналізу вищевикладених норм законодавства випливає, що органи державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадові особи відповідно до їх функціональних обов'язків зобов'язані в місячний термін розглянути звернення громадянина в межах своєї компетенції та письмово в межах цього ж терміну повідомити останнього про результати розгляду його заяви (скарги) і суть прийнятого рішення.

Як встановлено під час розгляду справи, на заяву позивача від 19.09.2016 року, яка надійшла до ГУ ДФС у м. Києві 22.09.2016 року, листом від 19.10.2016 року №6754/Л/26-15-13-01-10 надано відповідь на підписом заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві Варгіча В.С. по суті порушеного питання.

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідь на звернення (заяву) позивача від 19.09.2016 року фактично надана позивачу у межах місячного терміну, відсутні підстави для твердження про допущення відповідачами протиправної бездіяльності щодо не розгляду заяви позивача та порушення строків надання відповіді на неї.

Враховуючи наведене, доводи позивача про порушення відповідачами положень Закону України "Про звернення громадян", які покладені в основу остаточної редакції позову, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідь на звернення (заяву) позивача надана позивачу у межах місячного терміну, відсутні підстави для твердження про допущення відповідачами бездіяльності щодо ненадання такої відповіді та порушення строків її надання, у зв'язку з чим, керуючись положеннями ч. 2 ст. 11 КАС України, вимоги позивача задоволення не підлягають.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ч 8 ст. 183-2, ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Кармазін