Справа № 2-а-516/10/0221
Суддя: Голота Л. О.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-516/10/0221
Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк І.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Голоти Л. О.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. , Совгири Д.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Староміського районного суду м. Вінниці від 30 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці, Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги , -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці, Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги.

Постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 22.09.2009 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач з постановою суду першої інстанції не погодився і подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зазначивши, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для розгляду апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 196, ст. 197 КАС України, визнала можливим розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що позивач є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії Б №091881 від 20.03.2003р. (а.с. 5)

Пільги для інвалідів війни визначені у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-12, за приписами ч. 5 статті 13 якого, інвалідам війни 2 групи встановлена щорічна до 5 травня разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, повязаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Законом України N 968-IV від 19.06.2003 наведений Закон було доповнено статтею 17-1 , якою встановлено, що виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Оскільки мінімальна пенсія за віком на час здійснення виплати для зазначеної категорії осіб складала 706грн., що встановлено Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 р. № 1646-VI, а також Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 р. № 2154-VI, то колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо зобовязання відповідача провести перерахунок призначеної позивачу у 2010році як інваліду війни другої групи щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, довівши її до восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, яка станом на 01.04.10р. встановлена у сумі 706 гривень.

До частини 5 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту вносилися зміні у 2007 та у 2008 роках.

Але, положення пункту 13 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким на 2007 рік зупинено дію частини пятої ст. ст. 12, 13, 14, 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України у справі № 6-рп від 09.07.2007р.

Також, зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" в ч. 5 ст. 13 Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту про виплату разової грошової допомоги у розмірі визначеним Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Інших змін до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» протягом 2008-2010 років не вносилося.

Статтею 2 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього закону та інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують права і пільги ветеранів, передбачені цим законом є недійсними.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів зазначає, що при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачеві застосуванню підлягають частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанова Кабінету Міністрів України № 299 від 07.04.2010 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань"», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального, процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення, а постанову Староміського районного суду м. Вінниці від 30 листопада 2010 року, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно. Секретар: