Справа № 583/1759/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 р.Справа № 583/1759/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання -Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2017р. по справі № 583/1759/17

за позовом ОСОБА_1

до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області треті особи: Публічне акціонерне товариство "Нафтопроммаш" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Пересадька Романа Івановича

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю пільгового стажу, зобов'язавши відповідача призначити, нарахувати та виплачувати йому зазначену пенсію, починаючи нарахування та виплату пенсійного забезпечення з досягнення ним 55-річного віку, тобто з 19.04.2017 р.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2017 р. позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2017 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про судовий збір», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 19.04.2017 р. досяг 55-річного віку та 23.05.2017 р. звернувся до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 123).

Рішенням Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області № 15 від 01.06.2017 р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, оскільки під час розгляду наданих документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за списком № 2) встановлено, що позивач має 8 років 10 місяців 26 днів пільгового стажу роботи електромонтером по ремонту і обслуговуванню електроустаткування пластмасового цеху, а в додатку 2 до довідки № 160 від 17.05.2017 р. про підтвердження наявного пільгового стажу за період роботи з 01.02.2002 р. по 19.09.2007 р. відпрацьований час вказано в годинах, а не в днях, як це передбачено Порядком № 383 (а.с. 121).

Не погодившись із вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком за списком № 2 на пільгових умовах є протиправним, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а відповідач повинен призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення « з 20.04.2017 р.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз зазначених норм законодавства вказує, що довідки повинні видаватися у разі, коли відсутні відомості в трудовій книжці про роботу особи у спірний період, що визначає її право на пільгову пенсію.

Судовим розглядом встановлено, що позивач з 23.12.1986 р. по 18.01.1996 р. працював в ПАТ «Нафтопроммаш» (раніше - завод «Промзв'язок») на посаді електромонтера по ремонту і обслуговуванню електроустаткування на гарячих ділянках робіт ливарного цеху, яка передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162; з 01.02.2002 р. по 19.09.2007 р. працював на посаді електромонтера по ремонту і обслуговуванню електроустаткування пластмасового цеху, яка передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженимПостановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36, що підтверджується копією трудової книжки позивача та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.05.2017 р. № 160 (далі - Довідка № 160) (а.с. 17-20, 42-49).

Згідно Довідки № 160, на працюючого електромонтера по ремонту і обслуговуванню електроустаткування ливарного цеху діють шкідливі речовини та фактори 80 % робочого часу, електромонтера по ремонту і обслуговуванню електроустаткування пластмасового цеху - 80-90 % робочого часу. Атестація робочого місця була проведена в 1994році (наказ від 26.12.1994 р. № 321), в 1997 році (наказ від 11.09.1997 р. № 147), в 2002 році (наказ від 05.08.2002 р. № 168), та в 2010 році (наказ від 16.06.2010 р. № 43).

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем до пільгового стажу позивача за списком № 2 не враховано період з 01.02.2002 р. по 19.09.2007 р., оскільки відповідно до п. 7 Порядку № 383 у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 при шестиденному робочому тижні і на 21,2 при п'ятиденному робочому тижні. Підрахунок годин пільгової роботи Порядком № 383 не передбачено.

Згідно Довідки № 160, починаючи з 01.01.1995 р. , у зв'язку з простоями, перебоями у виробництві, поивач працював з неповним робочим тижнем при п'ятиденному робочому тижні.

Відповідно до Додатку № 2 до Довідки № 160 позивач за період з 01.02.2002 р. по 19.09.2007 р. фактично відпрацював 9536 годин (помилково зазначено 19536 годин), що також підтверджується розрахунковими листами за вказаний період (а.с. 20, 67-96).

Згідно довідки № 122 від 31.03.2017 р., яка знаходиться в матеріалах пенсійної справи № 1831, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності і трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій відпрацьований час за період з 01.02.2002 р. по 19.09.2007 р. зазначений в днях, а саме - 1178 днів (а.с. 124-127).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за списком № 2 на пільгових умовах є протиправним, у зв'зку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає необхідним зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20.04.2017 р., оскільки позивач відпрацював 9536 годин, що складає 1178 днів (з врахуванням п. 7 Порядку № 383 - 4 роки 7 місяців 12 днів) та його загальний пільговий стаж роботи за списком № 2 складає понад 12 років 6 місяців.

Щодо стягнення витрат зі сплати судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 640 грн. та 1500 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про їх стягнення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України , судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на правову допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Судом встановлено, що на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу до суду надано договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 10.07.2017 р., диплом спеціаліста, розрахункову квитанцію про оплату за надання правової допомоги у розмірі 2000 грн., акт здачі - прийняття виконаних робіт за договором про надання допомоги, заяву про представництво, довіреність.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, оскільки надані позивачем документи в підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу містять види та загальну вартість послуг, яка складається з кількості годин участі особи, яка надавала правову допомогу позивачеві, які є належними доказами підтвердження надання правових послуг позивачу.

Щодо доводів апелянта, що з нього помилково відшкодовано на користь позивача витрати по сплаті судового збору, оскільки в нього відсутні бюджетні асигнування для здійснення компенсації судових витрат, колегія суддів вважає безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Таким чином, враховуючи, що за наслідками розгляду справи, рішення ухвалено на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд правильно присудив позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Главою 7 Кодексу адміністративного судочинства України, не передбачена можливість звільнення відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, від відшкодування судових витрат, у зв'язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2017 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, п .1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2017р. по справі № 583/1759/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Бартош Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017 р.