Справа № 802/2080/17-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 грудня 2017 р. Справа № 802/2080/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

суддів: Дончика Віталія Володимировича,

ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання: Коляденка Олександра Леонідовича,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницьке АТП-10556" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницьке АТП-10556" (далі - ТОВ "Вінницьке АТП-10556", позивач) з адміністративним позовом до Чорноморського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою від 14.11.2017 судом проведено заміну неналежного відповідача - Чорноморське Міжрегіональне управління Укртрансбезпеки на належного - Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №б/н до акту № 0151174 від 15.05.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, складений відповідачем із порушенням норм діючого законодавства, адже зважування належного йому транспортного засобу було проведено за відсутності затвердженої методики визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь транспортного засобу, а тому отримані за його наслідком результати не можуть відповідати дійсності.

Таким чином, вважаючи, що розрахунок плати за проїзд №б/н до акту № 0151174 від 15.05.2017 є протиправним, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, з вимогами його скасування.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зокрема зазначив, що на момент розрахунку плати за проїзд була відсутня методика визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь транспортного засобу. Крім того, саме зважування відбувалось без зупинки транспортного засобу, а враховуючи властивості рідкого вантажу у вигляді гліцерину, яка постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час руху, отримання достовірних відомостей про навантаження вісь, на його думку, було неможливим.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 15.05.2017 контролюючими особами Чорноморського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у пункті габаритно-вагового контролю на 450 км. 500 м. а/д М-14 Київ - Одеса, було проведено зважування автомобіля за реєстраційним номером АВ9943ВС та причепа за реєстраційним номером АВ0016ХХ, які належать ТОВ "Вінницьке АТП-10556".

Під час здійснення зважування належного позивачу транспортного засобу, було встановлено, що його фактична маса становить 38,74 т., фактична маса осьового навантаження на 1 вісь 6,72 т, при нормативно допустимій 11,00 т; на 2 вісь 8,76 т при нормативно допустимій 11,00 т; на 3 строєну вісь 23,26 т (7,78+7,72+7,76) при нормативно допустимій масі 22,00 т.

За результатами зважування відповідачем було сформовано довідку, на підставі якої складено Акт №0151174 від 15.05.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та на його підставі - Розрахунок плати за проїзд №б/н на суму 179,60 євро.

Незгода позивача із зазначеним розрахунком плати за проїзд №б/н до акту № 0151174 від 15.05.2017 зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Згідно із положеннями ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Водночас, механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року (далі - Порядок).

Відповідно до п. п. 2 п. 2 Порядку, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до п. 19 Порядку (у редакції що діяла на момент зважування транспортного засобу та складання оскаржуваного розрахунку) під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Із аналізу наведених положень (у редакції що діяли на момент виникнення спірних правовідносин ) слідує, що зважування під час проведення габаритно-вагового контролю може відбуватись лише відповідно до Методик, які затверджені Мінекономрозвитку та уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Разом із тим, як станом на момент виникнення спірних правовідносин, так і на сьогоднішній день ні одної, ні другої Методики не затверджено.

При цьому, слід також враховувати і властивості вантажу який перевозив належний позивачу автомобіль, а саме "гліцерин", який є рідким наливним вантажем, що постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час руху. А тому проведення зважування у русі, шляхом поосного заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого вантажу, на переконання суду, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу та причепа, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача та причепа при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил.

За таких обставин, суд не може прийняти, як належний доказ, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, оскільки зважування транспортного засобу позивача здійснювалось не відповідно до Методик, які затверджені Мінекономрозвитку та спеціально уповноваженим центральним органом у сфері метрології та без врахування властивостей рідкого наливного вантажу.

При цьому, саме в цьому випадку, це має вирішальне значення, позаяк зважування транспортного засобу, що перевозить рідкий вантаж, в силу його властивостей має свою специфіку, а саме виведення останнього з рівноваги в наслідок заїзду на платформу ваг, може призвести до нерівномірного розподілення маси вантажу на усі осі. Таким чином, відсутність Методики зважування під час проведення габаритно-вагового контролю не дає змоги стверджувати про перевищення транспортним засобом, що належить позивачу, вагових параметрів визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Державна служба України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Одеській області, здійснюючи розрахунок № б/н плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 15.05.2017 року №0151174, діяло не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС).

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню.

Питання розподілу судових витрат вирішується судом в порядку ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо здійснення Розрахунку № б/н плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 15.05.2017 року №0151174 у сумі 179,60 Євро.

Визнати протиправним та скасувати Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 15.05.2017 року №0151174.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницьке АТП-10556" (вул. Сергеєва-Ценського, 14, м. Вінниця, Вінницької області) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 1600 грн. (тисячу шістсот гривень 00 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Жданкіна Наталія Володимирівна

Судді Дончик Віталій Володимирович

ОСОБА_1