Справа № 522/12547/17
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/1704/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та зобовязання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та просить визнати рішення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову у виплаті грошової допомоги як не працевлаштованій протягом місяця з місяця припинення виплати нечинним; зобовязати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 442 грн. з моменту звернення, а саме з 29 березня 2016 року.

При цьому позивачка посилається на те, що з жовтня місяця 2014 року вона разом зі свою донькою ОСОБА_2 стала на облік у якості внутрішньо переміщеної особи в Управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Позивачці та її неповнолітній доньці була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 29 жовтня 2014 рік по 28 квітня 2015 рік, а саме: з 29 жовтня 2014 року по 28 грудня 2014 року у сумі 1 326 грн. ( 442 грн. на неї та 884 грн. на доньку); з 29 грудня 2014 року по 27 лютого 2015 року у сумі 1105 грн. ( на неї 221 грн., на доньку 884 грн.); з 28 лютого 2015 року по 28 квітня 2015 року у сумі 884 грн. ( тільки на доньку).

З 29 квітня 2015 року по 28 жовтня 2015 року та з 29 жовтня 2015 року по 28 квітня 2016 року адресна допомога виплачувалась лише на доньку.

17 грудня 2016 року позивачка звернулась до управління соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про здійснення перерахунку призначеної адресної допомоги у звязку з працевлаштуванням.

Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було зроблено перерахунок з 09 грудня 2015 року, і допомога становила 1 326 грн. ( на ОСОБА_1 442 грн. та на доньку 884 грн.)

Позивачка зазначає, що 29 лютого 2016 року вона змінила своє фактичне місце проживання та звернулася до Управління соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття її та неповнолітньої доньки на облік у якості внутрішньо переміщених осіб.

29 березня 2016 року вона звернулась до Управління соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення її адресної допомоги на сімю, однак в призначенні вказаної допомоги її було відмовлено.

29 жовтня 2016 року позивачка повторно звернулась із заявою про призначення вказаної допомоги, однак знову їй було відмовлено.

09 лютого 2017 року позивачка знову звернулася із заявою про призначення державної адресної допомоги, однак листом Управління соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради за № 420 від 22 лютого 2017 року вона отримала відповідь, в якій відповідачем знову було відмовлено їй у призначенні вказаної допомоги з посиланням на абз. 1 п. 7 Постанови КМУ від 01.10.2014 року « Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Такі дії відповідача вона вважає неправомірними, тому звернулася до суду з дійсним позовом.

Представник Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшли заперечення,в яких зазначено, що згідно з абз. 1 п. 7 Постанови КМУ від 01.10.2014 року « Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сімї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період припиняється. Оскільки ОСОБА_1 на момент отримання допомоги не була працевлаштована, то відповідно до вищевказаного їй було припинено виплати, як особі працездатного віку, яка не працевлаштувалася протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги. Відповідно до абз.8 п.3 вказаної постанови особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п.7 вказаної постанови, грошова допомога на наступний строк не призначається. На підставі вказаного позивачці були припинені виплати з 29 квітня 2015 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Судом встановлено, що з жовтня місяця 2014 року ОСОБА_1 разом зі свою донькою ОСОБА_2 стала на облік у якості внутрішньо переміщеної особи в Управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Позивачці та її неповнолітній доньці була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 29 жовтня 2014 рік по 28 квітня 2015 рік, а саме: з 29 жовтня 2014 року по 28 грудня 2014 року у сумі 1 326 грн. ( 442 грн. на неї та 884 грн. на доньку); з 29 грудня 2014 року по 27 лютого 2015 року у сумі 1105 грн. ( на неї 221 грн., на доньку 884 грн.); з 28 лютого 2015 року по 28 квітня 2015 року у сумі 884 грн. (тільки на доньку).

З 29 квітня 2015 року по 28 жовтня 2015 року та з 29 жовтня 2015 року по 28 квітня 2016 року адресна допомога виплачувалась лише на доньку.

17 грудня 2015 року позивачка звернулась із заявою про здійснення перерахунку призначеної адресної допомоги у звязку з працевлаштуванням.

Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було зроблено перерахунок виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 09 грудня 2015 року, і допомога становила 1 326 грн. ( на ОСОБА_1 442 грн. та на доньку 884 грн.).

Позивачка зазначає, що 29 лютого 2016 року вона змінила своє фактичне місце проживання та звернулася до Управління соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття її та неповнолітньої доньки на облік у якості внутрішньо переміщених осіб.

29 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Управління соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про призначення її адресної допомоги на сім'ю , однак в призначення вказаної допомоги її було відмовлено на підставі абз. 1 п. 7 Постанови КМУ від 01.10.2014 року " Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг".

29 жовтня 2016 року позивачка повторно звернулась із заявою про призначення вказаної допомоги, однак їй знову було відмовлено на підставі абз. 1 п. 7 Постанови КМУ від 01.10.2014 року " Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг".

09 лютого 2017 року ОСОБА_1 зверталася до Управління соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення державної адресної допомоги, однак листом Управління соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради за № 420 від 22 лютого 2017 року в якому відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні вказаної допомоги посилаючись на абз. 1 п. 7 Постанови КМУ від 01.10.2014 року « Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про відмову у призначенні виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі абз. 1 п. 7 Постанови КМУ від 01.10.2014 року « Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» та вважає, що не призначення ОСОБА_1 вказаної допомоги є безпідставним виходячи з наступного.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 2 та 3 Порядку затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам на строк не більше шести місяців. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу… заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги.

Згідно п.3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до п.7 Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Тобто, згідно порядку, грошова допомога не призначається на наступний шестимісячний період в тому числі особам працездатного віку, які не працевлаштувалися після шестимісячного строку отримання грошової допомоги.

Згідно п.12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Позивачка 29 березня 2016 року, 29 жовтня 2016 року та 09 лютого 2017 року зверталася до відповідача не про поновлення призначеної допомоги, виплата якої була припинена, а про призначення державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на наступний шестимісячний строк, у звязку з тим, що вона змінила місце фактичного проживання. Тому посилання відповідача на порушення ОСОБА_3 пунктів 7 Порядку затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 є безпідставним.

На підставі викладеного суд вважає, що після отримання постійного місця роботи та зміни фактичного місця проживання позивачка мала право отримувати щомісячну адресну допомогу переміщених осіб з дня відповідного звернення, тобто з 29 березня 2016 року, 29 жовтня 2016 року та 09 лютого 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь відповідача - суб'єкта владних повноважень, а позивачкою було сплачений судовий збір в сумі 640 грн., сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Таким чином, керуючись, Постановою КМУ від 01.10.2014 року « Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ч.2 ст. 19 Конституції України,.,ст.ст. 2, 8, 9, 10, 11, 17, 18, 49, 51, 70, 71, 160-163, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та зобовязання вчинити певні дії , - задовольнити.

Визнати рішення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову у виплаті грошової допомоги ОСОБА_1 як непрацевлаштованій протягом місяця з місяця припинення виплати протиправним.

Зобовязати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 442 грн. щомісяця, починаючи з моменту звернення, а саме з 29 березня 2016 року;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок ) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Приморський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ю.Б.Свячена