Справа № 817/1648/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2017 рокуР і в н е 817/1648/17
09 год. 00 хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Гуль Наталія Віталіївна,

відповідача: представник Юхименко Тетяна Валентинівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання відмови неправомірною, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Акс-Буд" ()(далі - позивач, ТзОВ "Акс-Буд") звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області), в якому просило суд з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.11.2017 року:

1. Визнати неправомірною відмову викладену в листі від 02.08.2017 року №3982/10/17-00-12-01-0711 щодо зарахування коштів в рахунок сплати податкових зобов'язань;

2. Зобов'язати ГУ ДФС у Рівненській області зарахувати ТзОВ "Акс-Буд" податкові зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 78 600грн. та з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 19 700грн. і відобразити в інтегрованій картці обліку платника податку на додану вартість, наявну оплату зі сторони ТзОВ "Акс-Буд" цього податку за квітень - травень 2016 року в розмірі 78 600грн., згідно платіжних доручень від 19.05.2016 року №2967, №2970, №2972, №2976, №2977, №2978 та в інтегрованій картці обліку податку на доходи з фізичних осіб наявну оплату ТзОВ "Акс-Буд" цього податку за травень 2016 року в розмірі 19 700грн., згідно із платіжних доручень від 19.05.2016 року №2966, №2979.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем в супереч вимогам норм чинного законодавства не враховано здійснену сплату податкових зобов'язань 19.05.2016 року підприємством. Так як, сума податку на додану вартість у розмірі 78 600грн. була перерахована на поповнення реєстраційного ліміту суми податку на додану вартість (для своєчасної реєстрації податкових накладних). Крім того, згідно із платіжних доручень від 19.05.2016 року №2966, №2979 було перераховано у рахунок сплати зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб 19700,00 грн. Водночас, вказані платіжні доручення банком прийняті 19.05.2016 року, про що поставлено відповідний штамп. Однак, банком переказу коштів одержувачу здійснено не було, у зв'язку із віднесенням банку до категорії неплатоспроможних та введенням тимчасової адміністрації. Таким чином, ТзОВ "Акс-Буд" виконав усі передбачені законодавством умови для визнання його добросовісним платником, а тому обов'язок зі сплати відповідної суми податкових зобов'язань та поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, необхідно вважати виконаним. В судовому засіданні, з підстав зазначених у позовній заяві, представник позивача просила позов задовольнити повністю.

Відповідач подав заперечення проти позову. В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що подана заява про зарахування коштів не підлягає виконанню через відсутність сплачених коштів. Незважаючи на причину несплати податкових зобов'язань, зокрема, у разі порушення банком строків виконання доручень клієнтів на переказ коштів, Податковий кодекс України не звільняє платника податків від обов'язку сплатити основну суму податкового зобов'язання або податкового боргу, а податковий орган, відповідно від стягнення такого податкового боргу. Крім того, представник відповідача зазначив, що враховуючи відсутність даних про надходження податків, зборів та інших платежів від Державної казначейської служби України, контролюючий орган правомірно не відобразив їх в інтегрованій картці позивача. Крім того, зобов'язання контролюючого органу приймати рішення щодо внесення будь-якої інформації в оперативний облік платника податку - є втручанням у дискреційні повноваження ГУ ДФС у Рівненській області. З підстав зазначених в запереченнях на адміністративний позов та додаткових поясненнях, представник відповідача просила суд - у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.04.2010 року між Публічним акціонерним товариством "Ерсте Банк" та ТзОВ "Акс-Буд" укладено договір банківського рахунку суб'єкта господарювання № 4186.

Пунктом 2.3.1, 2.3.2 вказаного договору Банк взяв на себе зобов'язання належним чином виконувати умови цього Договору.

Банк взяв на себе зобов'язання здійснювати розрахункові операції по рахунку (рахунках) Клієнта відповідно до вимог чинного законодавства України та цього договору. Щодо платежів в гривні: платіжні доручення Клієнта та інші платіжні документи, які надійшли до Банку протягом операційного часу - виконуються в день їх надходження (п.2.3.2 Договору) (а.с.11-14).

Як зазначив позивач, з 21.01.2014 року рахунок було змінено на №3595.

Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" (далі - ПАТ "ФІДОБАНК") (затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів від 14.04.2016 року, протокол №78, погодженого НБУ 25.04.2016 року), останній є правонаступником прав та зобов'язань Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк"(а.с.9-10).

З метою виконання норм податкового законодавства ТзОВ "Акс-Буд" надіслало до ДПІ у м. Рівне(а.с.71-87):

- податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року, яка отримана 20.04.2016 року відповідно до квитанції №2;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, яка отримана 20.05.2016 року відповідно до квитанції №2;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року, яка отримана 17.06.2016 року відповідно до квитанції №2(а.с.71-79);

- податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2016 року форми №1ДФ, який отриманий 10.05.2016 року відповідно до квитанції №2;

- податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2016 року форми №1ДФ, який отриманий 04.08.2016 року відповідно до квитанції №2.

Так, судом встановлено, що позивач подав до ПАТ "ФІДОБАНК" платіжні доручення від 19.05.2016 року №2967, №2970, №2972, №2976, №2977, №2978 на загальну суму 78 600грн., копії яких наявні в матеріалах справи, для сплати зобов'язань з податку на додану вартість за вищенаведені періоди та поповнення реєстраційного ліміту суми податку на додану вартість (для своєчасної реєстрації податкових накладних), згідно із бухгалтерської довідки підприємства (а.с.15-17, 70).

Суд звертає увагу, що вказані платіжні доручення прийняті 19.05.2016 року, про що поставлено відповідний штамп банком.

Також, позивач подав до ПАТ "ФІДОБАНК" платіжні доручення від 19.05.2016 року №2966, №2979 на загальну суму 19 700 грн., копії яких наявні в матеріалах справи, для сплати зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за вищенаведені періоди(а.с.34).

Суд звертає увагу, що вказані платіжні доручення прийняті 19.05.2016 року, про що поставлено відповідний штамп банком.

Як зазначив позивач, 27.05.2016 року банк повідомив позивача, що у зв'язку із рішенням НБУ від 20.05.2016 року №8 «Про віднесення ПАТ "ФІДОБАНК" до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення 20.05.2016 року №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ФІДОБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» - не здійснюється задоволення вимог кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку.

Водночас, необхідно зазначити, що позивач ініціював переказ грошових коштів з податку на додану вартість на суму 78 600грн. та з податку на доходи фізичних осіб на суму 19 700грн., згідно із платіжних доручень, до запровадження тимчасової адміністрації банку.

У зв'язку з наведеним, листом від 12.07.2017 року ТзОВ "Акс-Буд" звернулося до відповідача із заявою про зарахування коштів та визнання податкових зобов'язань підприємства - виконаними(а.с.18).

Згідно листа від 02.08.2017 року №3982/10/17-00-12-01-0711 ГУ ДФС у Рівненській області повідомило, що заява про зарахування коштів не підлягає виконанню через відсутність сплачених коштів. Крім того зазначило, що у разі ненадходження грошових коштів на бюджетні рахунки органу державного казначейства і не зарахування їх до дохідної частини державного або місцевого бюджетів, податкові зобов'язання або податковий борг - не можуть вважатися погашеними. Таким чином, незважаючи на причину несплати податкових зобов'язань, зокрема, у разі порушення банком строків виконання доручень клієнтів на переказ коштів, Податковий кодекс України не звільняє платника податків від обов'язку сплатити основну суму податкового зобов'язання або податкового боргу, а податковий орган, відповідно від стягнення такого податкового боргу (а.с.19).

Крім того, представник відповідача зазначив, що враховуючи відсутність даних про надходження податків, зборів та інших платежів від Державної казначейської служби України, контролюючий орган правомірно не відобразив їх в інтегрованій картці позивача. А тому, позовна вимога про визнання неправомірною відмову ГУ ДФС у Рівненській області щодо зарахування коштів в рахунок сплати податкових зобов'язань - є безпідставною.

Факт не поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та не відображення операцій по зарахуванню податку на додану вартість на суму 78 600грн. та податку на доходи фізичних осіб на суму 19 700грн., підтверджується копіями інтегрованих карток платника податків, витягом з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість - ТзОВ "Акс-Буд" (а.с.53-59, 60-61, 90).

Не погоджуючись з відмовою ГУ ДФС у Рівненській області від 02.08.2017 року №3982/10/17-00-12-01-0711 щодо зарахування коштів в рахунок погашення зобов'язань та не відображення в інтегрованих картках, та не поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, наяву оплату зі сторони товариства, останнє звернулося до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 67 Основного Закону, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пункту 36.1. ст. 36 цього Кодексу, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Разом з тим, відповідно п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (п. 57.1 ст. 57 Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначає Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року №2346.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України від 05.04.2001 року №2346 передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Згідно із п.22.1 ст.22 Закону України від 05.04.2001 року №2346, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів:

1) платіжне доручення;

2) платіжна вимога-доручення;

3) розрахунковий чек;

4) платіжна вимога;

5) меморіальний ордер.

Відповідно п.22.4 ст.22 цього Закону, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ініціював переказ грошових коштів через ПАТ "ФІДОБАНК" згідно із платіжних доручень від 19.05.2016 року №2967, №2970, №2972, №2976, №2977, №2978 на загальну суму 78 600грн., для поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та сплати зобов'язань з податку на додану вартість. Також, ініціював переказ грошових коштів через ПАТ "ФІДОБАНК" згідно із платіжних дорученнь від 19.05.2016 року №2966, №2979 для сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 19 700грн.

З огляду на наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов'язок позивача - ТзОВ "Акс-Буд" зі сплати податків є виконаним, з часу подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування на відповідний рахунок казначейства грошових коштів з рахунку платника у банку, за наявності у нього достатнього грошового залишку на день платежу.

Наявність грошового залишку позивача в сумі 179 832,75грн. на рахунку №595 в ПАТ "ФІДОБАНК" підтверджується копією виписки з банку, станом на 19.05.2016 року, тобто на дату ініціювання переказу позивачем.

При цьому, в силу вимог п.22.4 ст.22 Закону України від 05.04.2001 року №2346, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача, тобто казначейства України.

Таким чином, ПАТ "ФІДОБАНК" не дотримано вимог п.22.4 ст.22 Закону України від 05.04.2001 року №2346. А тому, ТзОВ "Акс-Буд" не повинне нести відповідальність за дії банківської установи, яка бере участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків до бюджету.

Отже, за наявності у платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов'язок зі сплати відповідної суми податкових зобов'язань та поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, необхідно вважати виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до п.129.6 ст.129 ПК України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином виконано податковий обов'язок в частині поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та сплати інших грошових зобов'язань, згідно із поданих декларацій.

Поміж тим, організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881 (далі - Порядок № 422).

Відповідно до змісту п. 2 розділу I Порядку № 422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Згідно з п. 3 розділу I Порядку № 422 оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

За змістом п. 2 глави 1 розділу II Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Тобто, у картках особових рахунків відображається повна хронологія нарахувань податкових зобов'язань, їх сплата тощо, проте Порядок № 422 не визначає процедуру здійснення дій відповідними органами ДФС при наявності обставин, встановлених п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, тобто не зарахування до бюджету сплачених платником податків своїх податкових зобов'язань з вини банку.

При цьому, відповідно до змісту п. 5 розділу I Порядку № 422, у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Отже, з вказаної норми вбачається, що відповідач має можливість здійснювати відповідні коригування облікових показників ІКП у ручному режимі у разі необхідності.

Суд також зауважує, що рішення суду має бути не тільки законним та обґрунтованим, воно повинно бути ще й ефективним у захисті порушених прав, свобод та інтересів.

В той же час, відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним.

Отже, відсутність національного законодавства, яке б регулювало порядок відображення в інтегрованій картці обліку платника сплати за відповідними податками та поповнення реєстраційного ліміту з податку на додану вартість, у випадку, коли така сплата здійснена через банківську установу, однак ці кошти з незалежних від платника обставин не були зараховані на відповідний рахунок Державного казначейства, не може слугувати підставою для не відображення цієї сплати у відповідній картці обліку.

Враховуючи відсутність процедури здійснення дій відповідними органами ДФС при наявності обставин, встановлених п. 129.6 ст. 129 ПК України та той факт, що ТзОв "Акс-Буд" вчинені всі необхідні дії для фактичної сплати податкового зобов'язання та збільшення ліміту суми податку на додану вартість, суд вважає, що через нездатність забезпечити звільнення позивача від відповідальності, на що він має право за Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", держава, в особі відповідача, поклала на нього надмірний та неспіврозмірний податковий тягар, порушивши таким чином свої зобов'язання за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Також, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Україна-Тюмень проти України" (від 22.11.2007, п. 60, п. 61, заява 22603/02) дійшов до аналогічної правової позиції та встановив порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції. Оскільки, у даній справі, на позивача було покладено індивідуальний та надмірний тягар, який порушив справедливий баланс, що мав бути дотриманий між вимогами суспільного інтересу з одного боку, та захистом права на мирне володіння майном - з іншого.

Враховуючи те, що судам відведено ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав, гарантованих Конвенцією, саме суди та прирівняні до них інституції вважаються, як правило, тими ефективними засобами захисту на національному рівні, до яких за Конвенцією потрібно звертатися за захистом своїх прав, перш ніж шукати підтримку в Європейському суді з прав людини (див. рішення щодо прийнятності від 17.12.2002 у справі Воробйова проти України, заява № 27517/02; рішення щодо прийнятності від 18.05.2004 у справі Архипов проти України, заява № 25660/02),

А тому, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління ДФС у Рівненській області зарахувати позивачу кошти сплачені на погашення податкових зобов'язань та поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування з податку на додану вартість в сумі 78600,00 грн. і відобразити в інтегровані картці обліку податку на додану вартість наявну оплату зі сторони ТзОВ "Акс - Буд" цього податку за квітень, травень 2016 року у розмірі 78600,00 грн. згідно платіжних доручень від 19.05.2016 № 2967, № 2970, № 2972, № 2976, № 2977, № 2978.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Рівненській області зарахувати ТзОВ "Акс-Буд" () кошти сплачені на погашення податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 19700,00 грн. та відобразити в інтегровані картці обліку податку на доходи фізичних осіб наявну оплату зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд" () цього податку за травень 2016 року у розмірі 19700,00 грн. згідно платіжних доручень від 19.05.2016 № 2966, № 2979.

Таким чином, покладання на відповідача в даному випадку обов'язку щодо зарахування позивачу коштів на погашення податкових зобов'язань та поповнення електронного рахунку - не вважатиметься втручанням у його дискреційні повноваження.

Що стосується позовної вимоги про визнання неправомірною відмову Головного управління ДФС у Рівненській області, викладеної в листі від 02.08.2017 року №3982/10/17-00-12-01-0711 щодо зарахування коштів в рахунок сплати податкових зобов'язань, то вона не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Пунктом 1 глави 1 розділу III Порядку № 422 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

З аналізу даної норми вбачається, що без відсутності відомостей від органу Казначейства про зарахування коштів, у відповідача ГУ ДФС України - були відсутні підстави для задоволення заяви позивача від 12.07.2017 року про зарахування коштів на поповнення реєстраційного ліміту податку на додану вартість та зарахування сплати по інших зобов'язаннях.

З огляду на наведене, позовна вимога про визнання неправомірною відмову, викладену в листі від 02.08.2017 року №3982/10/17-00-12-01-0711 щодо зарахування коштів в рахунок сплати податкових зобов'язань - є безпідставною та необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач частково довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, частково надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене, позивачу слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №956 від 20.10.2017 року (а. с. 22).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Рівненській області зарахувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Акс-Буд" () кошти сплачені на погашення податкових зобов'язань та поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування з податку на додану вартість в сумі 78600,00 грн. і відобразити в інтегровані картці обліку податку на додану вартість наявну оплату зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд" () цього податку за квітень, травень 2016 року у розмірі 78600,00 грн. згідно платіжних доручень від 19.05.2016 № 2967, № 2970, № 2972, № 2976, № 2977, № 2978.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Рівненській області зарахувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Акс-Буд" () кошти сплачені на погашення податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 19700,00 грн. та відобразити в інтегровані картці обліку податку на доходи фізичних осіб наявну оплату зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд" () цього податку за травень 2016 року у розмірі 19700,00 грн. згідно платіжних доручень від 19.05.2016 № 2966, № 2979.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.