Справа № 753/12696/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

суддів Мєзєнцева Є.І.,

Сорочко Є.О.

При секретарі Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до якого просив визнати дії протиправними, зобов'язати вчинити дії щодо перерахунку призначеної пенсії за вислугою років у розмірі 86% від суми щомісячної заробітної плати на підставі довідки від 17 травня 2016 року з місця роботи про заробітну плату працюючого працівника прокуратури (40 088 грн. 42 коп.) й без обмежень граничного розміру пенсії згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року в задоволенні даного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити розгляд за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 04 травня 2010 року та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 80% середнього заробітку - 10 740 грн.

В період з 01 серпня 1994 року по 26 лютого 2014 року позивач працював в органах прокуратури України та обіймав низку прокурорсько-слідчих посад.

З 16 червня 2010 року ОСОБА_3 призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, у розмірі 80% від суми заробітної плати.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури до лютого 2014 року, у тому числі на посаді прокурора Донецької області.

Наказом виконувача обов'язків Генерального прокурора України №92-к від

26 лютого 2014 року ОСОБА_3 звільнено з посади прокурора Донецької області на підставі статті 38 Кодексу Законів України про працю у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років.

Таким чином, після призначення пенсії позивач працював в органах прокуратури України додатково 3 повних роки.

Розмір заробітної плати з моменту призначення позивачу пенсії підвищувався декілька разів, останнього разу - згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Протягом 2015 року та у 2016 році позивач отримував пенсію у розмірі 10 740 грн., що підтверджується інформацією, яка надана на запит Пенсійним фондом України. Цією обставиною підтверджується, що розмір виплачуваної мені пенсії обмежується максимальним її розміром, який визначений виходячи з десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У зв'язку з тимчасовим переміщенням внаслідок проведення Антитерористичної операції для проживання у місті Києві, ОСОБА_3 з жовтня 2015 року на облік у Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України в м. Києві.

26 травня 2016 року позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку пенсії, виходячи з 86 % від суми місячного заробітку у відповідності до положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», та без обмеження пенсії максимальним розміром згідно Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57- 990 від 17 травня 2016 року, відповідно до якої фактична заробітна плата для нарахування пенсії за посадою прокурора Донецької області складає 40 088 (сорок тисяч вісімдесят вісім) грн. 42 коп.

Рішенням (листом) заступника начальника управління ПФУ №5057/14/С-452 від 13 червня 2016 року мені повідомлено, що скасовано норми щодо пенсійного забезпечення в частині призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» і, відповідно, з цього часу пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені не перераховуються.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Приписи частин дванадцятої, сімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, які були чинними на момент призначення позивачу пенсії, передбачали, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Положеннями частин тринадцятої, двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, який набрав чинності 15 липня 2015 року, які діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час спірних правовідносин зазначені умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Отже, чинним на момент звернення позивача до уповноваженого органу (територіального органу Пенсійного фонду України) законодавством передбачено можливість перерахунку раніше призначених пенсій, а відтак встановлене право особи, яка отримує відповідно до законодавства про прокуратуру пенсію за вислугу років, на її перерахунок за певних умов та в порядку, які на даний час Урядом України не визначені.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норми статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, які безпосередньо визначали умови перерахунку пенсії, були виключені із цього Закону, а питання визначення умов та порядку перерахунку таких пенсій віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України - з набранням чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII (набрав чинності 01 січня 2015 року).

Пунктом 16 розділу III «Прикінцеві положення» цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

За таких обставин, на час спірних правовідносин позивач мав право на перерахунок пенсії відповідно до умов та в порядку, які повинні були бути визначені Кабінетом Міністрів України із січня 2015 року, однак не прийняті ані до моменту його звернення за перерахунком пенсії, ані дотепер, що призвело до оспорюваної відмови у такому перерахунку.

Отже, маючи відповідне право, проте перебуваючи в стані невизначеності внаслідок тривалої бездіяльності компетентного органу, заявник не може його реалізувати.

Враховуючи висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 вересня 2014 року, наведені вище обставини розцінюються колегією суддів як невиправдане втручання у право заявника.

Оскільки Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію вищенаведеної норми, виходячи із приписів частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та статті 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку із прийняттям постанови Кабінетом Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», на підставі довідки прокуратури, і що при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

При цьому, колегія суддів наголошує, що до перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Так, стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час призначення позивачу пенсії, гарантувала встановлення пенсії у розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати та можливість її збільшення за кожен повний рік роботи понад 10 років на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного заробітку.

Як зазначалося вище, позивач працював в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах понад 19 років. Про це, зокрема, свідчать відомості, що містяться у трудовій книжці. Відповідно, це 9 повних років понад 10 років роботи на зазначених посадах.

Відтак, зміни, внесені до Закону України «Про прокуратуру» після призначення позивачу пенсії, в частині зменшення відсоткового розміру заробітної плати, з якого обчислюється розмір пенсії, стосуються порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду України, висловленими, зокрема, в постановах від 10 грудня 2013 року №21-348а13 та від 17 грудня 2013 року №21-445а13.

Щодо призначення та виплати такої пенсії без обмеження її максимального розміру, слід зазначити таке.

Законом № 3668-VІ встановлено обмеження виплати пенсії максимальним її розміром.

Відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, як встановлено пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11 жовтня 2016 року по справі № 465/3463/15-а.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини 13, 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить з того, що згідно статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З огляду на зазначені обставини справи та норми права, колегія суддів вважає, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим Законом № 3668-VI, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене, наявні правові підстави для задоволення позову.

Таким чином, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року - скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке оформлено листом №5057/14/С-452 від 13 червня 2016 року, яким відмовлено у перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_3 з 26 травня 2016 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України, що діяла станом на 16 червня 2010 року) на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-990 від 17 травня 2016 року.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код СДРПОУ 40379527) провести ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перерахунок пенсії за вислугою років з 26 травня 2016 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України, що діяла станом на 16 червня 2010 року) згідно довідки прокуратури Донецької області №18-57-990 від 17 травня 2016 року у розмірі 86% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження її граничного розміру, та виплатити ОСОБА_3 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років за 12 місяців, що передують часу виплати.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Сорочко Є.О.