Справа № 813/3997/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року справа № 813/3997/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача та третьої особи - Фельпеля І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Адміністрація Державної прикордонної служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову в/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 у зарахуванні часу навчання у Львівській республіканській спеціальній школі-інтернат з посиленою військово-фізкультурною підготовкою та Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до стажу військової служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати час навчання у Львівській республіканській спеціальній школі-інтернат з посиленою військово-фізкультурною підготовкою та Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до стажу військової служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та провести перерахунок стажу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на час зарахування (прибуття) на навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з посиленою військово-фізичною підготовкою діяли положення статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» (в редакції від 25.03.1992), яка передбачала, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Однак на даний час редакція даного закону не передбачає, що навчання у військових ліцеях є початком військової служби, але на думку позивача відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому при нарахуванні вислуги років військовослужбовцям, які прибули на навчання у військових ліцеях до 31.07.1999 відповідач повинен був керуватися Законом, що діяв від 25.03.1992. Відтак, позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у зарахуванні часу навчання у Львівській республіканській спеціальній школі-інтернат з посиленою військово-фізкультурною підготовкою та Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до стажу військової служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років. З огляду на викладене просить визнати протиправним рішення про відмову у зарахуванні строку навчання в Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до загального строку військової служби та зобов`язати зарахувати строк навчання в Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до загального строку військової служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та провести перерахунок стажу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених в письмових запереченнях. Заперечення обґрунтовані тим, що підстав для зарахування строку навчання у військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут, який є загальноосвітнім навчальним закладом, у загальний строк військової служби немає, оскільки жодний військовий ліцей чи ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою відповідно до чинного законодавства не являється військово-навчальним закладом. Відповідач зазначив, що навчання у таких ліцеях не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а отже і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На переконання відповідача період навчання в ліцеї не може зараховуватись до загального строку військової служби, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Суд встановив, що 15 липня 1991 року ОСОБА_1 зараховано учнем 9 класу Львівської республіканської спеціальної школи інтернату, що підтверджується витягом з наказу № 56 від 15.07.1991.

В 1994 році ОСОБА_1 випущено з ліцею та видано атестат звичайного зразка про середню освіту, що підтверджується витягом з наказу № 67 від 1994 року.

Отже, позивач з 15 липня 1991 року по 1994 року навчався у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут, який Постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 13.06.1996 року був з 01.07.1996 реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

На даний час ОСОБА_1 проходить службу начальником групи по роботі з іноземцями та адміністративного провадження відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Львівського прикордонного закону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

30 серпня 2017 року ОСОБА_1 подав рапорт до відділу прикордонної служби «Рава-Руська» про надання позивачу висновку про перевірку та встановлення стажу дня виплати відсоткової надбавки за вислугу років.

11 вересня 2017 року позивачу надано відповідні документи, в тому числі і висновок про перевірку та встановлення стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років, яким не враховано до вислуги років період проходження навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут.

13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 повторно звернувся з рапортом до відділу прикордонної служби «Рава-Руська», в якому просив зарахувати час навчання у Львівській республіканській спеціальній школі-інтернат з посиленою військово-фізкультурною підготовкою та Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до стажу військової служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років.

24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні часу навчання у Львівській республіканській спеціальній школі-інтернат з посиленою військово-фізкультурною підготовкою та Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до стажу військової служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років з посиланням на розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби від 19.07.2017 № Т/30-5644 «Щодо зарахування до вислуги років періодів навчання у військових ліцеях».

Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача оскаржив його до суду.

При вирішенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» (в редакції від 25.03.1992) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

У новій редакції Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», яка набрала чинності 31 липня 1999 року і, з відповідними змінами, діє на цей час, стаття 24 вже не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є:

- день відправлення у військову частину з районного (міського) військового коміса-ріату - для громадян, призваних на строкову військову службу;

- день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом;

- день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлений вичерпний перелік видів військової служби, до яких відноситься строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів військових кафедр (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено і у статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.

Статтею 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено призов громадян на строкову військову службу в мирний час з 18 років, а статтею 20 цього ж закону визначено можливість прийняття громадян на військову службу за контрактом віком з 17 років, в тому числі і тих, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання.

Згідно з частиною 3 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які призвані або добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що на момент вступу до ліцею та перебуваючи на навчанні у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут ОСОБА_1 отримав лише загальну середню освіту, не мав військових звань, не приймав Військову присягу та не укладав контракт на проходження військової служби, який в обов`язковому порядку укладається курсантами (слухачами).

Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут був створений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 490 від 19.08.1992 року на базі Львівської республіканської спецшколи-інтернату з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізкультурною підготовкою та Постановою Кабінету Міністрів України №643 від 13.06.1996 року з 01.07.1996 року реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти», Львівський військовий ліцей ім. Героїв Крут був утворений на базі Львівської республіканської спеціальної школи-інтернату з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, військовий ліцей є видом загальноосвітнього навчально-виховного закладу, у якому ліцеїсти проходять підготовку до вступу у військово-навчальні заклади, а навчання у даному військовому ліцеї не входить до закріпленого у статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» переліку видів військової служби.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема у постанові від 16 квітня 2013 року по справі № 21-107а13, в якій колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що Ліцей, в якому навчалася особа, не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону № 2232-XII, тому строк її навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України, а згідно з ч. 2 цієї ж статті, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

З огляду на викладене, Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут не належить до військових навчальних закладів, а навчання у ньому не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» визначено обмежений перелік підстав для зарахування до вислуги років, до яких навчання у військових ліцеях не входить.

Відтак, з наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою, другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.12.2017.
Суддя Р.М. Брильовський