Справа № 465/741/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11101/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

з участю представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Франківського районного суду міста Львова від 11 жовтня 2017 року у справі № 465/741/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Домажирської сільської ради про передачу у власність земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Домажирської сільської ради, в якому просить визнати бездіяльність Домажирської сільської ради щодо неприйняття рішення про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки згідно заяви від 16.03.2016 року протиправною; зобовязати Домажирську сільську раду прийняти рішення про передачу у власність ОСОБА_2 земельну ділянку згідно заяви від 16.03.2016 року.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 11 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково; зобовязано Домажирську сільську раду розглянути питання про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 згідно заяви від 16.03.2016 року; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду ОСОБА_2 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить її скасувати в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, проте явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 як ветеран війни учасник бойових дій звернувся до Домажирської сільської ради із заявою від 16 березня 2016 року про надання у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вказавши при цьому чітке місцезнаходження зазначеної земельної ділянки та додавши копії необхідних документів.

06.05.2016 року на адресу позивача була надіслана відповідь, з якої вбачається, що згідно протоколу сесії Домажирської сільської ради від 26.04.2016 року рішення по заяві ОСОБА_2 не прийнято.

Статтями 34, 26. Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільської ради (її пленарних засідань) належить, вирішення питань регулювання земельних відносин.

Положеннями ст.3,12,116,118 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст.26, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення земельних питань щодо земельних ділянок комунальної власності належить до виключної компетенції відповідної місцевої ради і дане питання вирішується виключно на пленарних засіданнях цієї ради.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява (клопотання) позивача про отримання у власність земельної ділянки повинна була розглядатися на пленарному засіданні Домажирської сільської ради, за результатами розгляду якої повинно бути прийняте рішення.

Згідно з ст. 16 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками, із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Крім цього згідно ч.ч.6.7ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Вказаний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Абзацом 2 пункту 18 частини 1статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ передбачено, що органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов'язані подавати допомогу інвалідам війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку, відтак суд першої інстанції зробив вірний висновок, що відповідачем були порушені права позивача, який є ветераном війни учасником бойових дій.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що орган місцевого самоврядування наділений дискреційними повноваженнями, під якими слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується приймаючи інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень.

Відтак суд першої інстанції підставно зобовязав відповідача розглянути питання про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 згідно заяви від 16.03.2016р.

Покликання апелянта на те, що суд у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, може зобовязати субєкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, апеляційний суд вважає хибним, оскільки у даному випадку Домажирська сільська рада як субєкт владних повноважень має дискреційні повноваження і наділена правом вибору прийняття рішення, в залежності від обставин, встановлених ст.ст. 118, 121,122 ЗК України.

Колегія суддів вважає безпідставним доводи апелянта про бездіяльність відповідача, оскільки останнє звернення позивача не залишено поза увагою, так як на нього було надано відповідь.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду міста Львова від 11 жовтня 2017 року у справі № 465/741/17 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст ухвали складено 13.12.2017р.