Справа № 802/1146/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

29 листопада 2017 р. Справа № 802/1146/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Демченка А.М.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача: Клюси Т.В., Довбенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року скасовано, а справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд.

03 жовтня 2017 року матеріали справи повернулися на новий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що він перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а саме в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області з 11.07.2014 року по 06.11.2015 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року залишено без змін.

Натомість, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що він перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а саме в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області з 11.07.2014 року по 06.11.2015 року.

З 07.11.2015 року прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області) на посаду заступника командира батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Вінниця" (далі - БПСПОП "Вінниця") ГУ НП у Вінницькій області.

Відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області №655 від 05.07.2016 року його звільнено зі служби в поліції за порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року №455, п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", функціональних обов'язків. Як вказав позивач, зокрема у наказі про звільнення, йому поставлено у вину недотримання субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону майора поліції ОСОБА_5, з проявленням неповаги у присутності особового складу підрозділу, а також неприпиненні порушень службової дисципліни підлеглими, що призвело до створення конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення Антитерористичної операції (далі - АТО).

Тому, позивач вважає, що його звільнення зі служби в поліції відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області від 05.07.2016 року №655 є протиправним, а обставини, викладені у вказаному наказі не відповідають дійсним обставинам, що фактично мали місце. Відтак, на думку позивача наказ ГУ НП у Вінницькій області від 05.07.2016 року №655 є незаконним та підлягає скасуванню.

Представник позивача та позивач просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 11.07.2014 року по 06.11.2015 року ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року - прийнятий на службу до ГУ Нацполіції у Вінницькій області на посаду заступника командира БПСПОП "Вінниця".

З 07.11.2015 року прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області) на посаду заступника командира батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Вінниця" (далі - БПСПОП "Вінниця") ГУ НП у Вінницькій області.

Відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області №655 від 05.07.2016 року його звільнено зі служби в поліції за порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року №455, п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", функціональних обов'язків. Як вказав позивач, зокрема у наказі про звільнення, йому поставлено у вину недотримання субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону майора поліції ОСОБА_5, з проявленням неповаги у присутності особового складу підрозділу, а також неприпиненні порушень службової дисципліни підлеглими, що призвело до створення конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення Антитерористичної операції (далі - АТО).

Позивач вважає, що його звільнення зі служби в поліції відповідно до наказу ГУНП у Вінницькій області від 05.07.2016 року №655 є протиправним, а обставини, викладені у вказаному наказі не відповідають дійсним обставинам, що фактично мали місце. Відтак, на думку позивача наказ ГУ НП у Вінницькій області від 05.07.2016 року №655 є незаконним та підлягає скасуванню.

У наданих письмових запереченнях представник ГУ НП у Вінницькій області проти позовних вимог заперечив та просив суд у їх задоволенні відмовити повністю (а.с.198-203). Разом з тим, вказав, що відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною другою зазначеної статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно п. 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийнятим Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Таким чином, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 06.06.2016 року № 683 призначено службове розслідуваним за рапортом командира БПСПОП "Вінниця" ОСОБА_5 щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками вказаного підрозділу. Пунктом 3 зазначеного наказу на час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов'язків.

За результатами проведеного службового розслідування встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема 06.06.2016 року до керівництва ГУ НП у Вінницькій області надійшов рапорт командира БПСПОП "Вінниця" майора поліції ОСОБА_5, в якому він зазначив, що 02.06.2016 року відбулася ротація особового складу підрозділу в місті Краматорськ. Після проведення організаційних заходів з прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, ним була дана команда про шикування особового складу БПСПОП "Вінниця", на чолі з керівником загону - заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_1

Після того, як особовий склад був вишикуваний, керівник загону ОСОБА_1 перед строєм, в різкій формі, не дотримуючись правил субординації та не вибираючи слів почав висловлювати незадоволення з приводу прийняття рішень щодо організації роботи ОСОБА_5, керівництвом ГУ НП у Вінницькій області на чолі з тимчасово виконуючим обов'язки начальника ГУ НП полковником поліції ОСОБА_6 і його заступником ОСОБА_7 Різкі висловлювання ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, та ОСОБА_12, які виступили на його підтримку, мало не призвело до сутички між особовим складом, який прибув на ротацію, та весь особовий склад мав зброю, що завдало втрати позитивного іміджу БПСПОП "Вінниця". Вказана ситуація, на думку відповідача, також вплинула на моральний стан поліцейських, які прибули для несення служби в зону проведення АТО та на їх бойову готовність.

Службовим розслідуванням також встановлено, що позивач звертався до командира батальйону на підвищених тонах, без дотримання вимог субординації та наказав зробити крок вперед тим, хто не вважає ОСОБА_13 командиром, що загострювало ситуацію, принижувало авторитет командира перед особовим складом батальйону в умовах особливого стану у державі.

Таким чином, як вказав відповідач, в ході проведення службового розслідування ГУ НП у Вінницькій області факти порушення ОСОБА_1 службової дисципліни знайшли своє підтвердження.

05.07.2016 року наказом ГУ НП у Вінницькій області №655 за порушення вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", функціональних обов'язків, що виразилось у недотриманні, вимог субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону з проявами неповаги у присутності особового складу підрозділу, а також неприпиненні порушень службової дисципліни підлеглими, що призвело до створення конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення АТО заступника командира БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області полковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Судом допитано в якості свідка командира БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_13. В м. Краматорськ відбулася ротація особового складу БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області. В ході судового засідання свідок підтвердив, що позивачем порушено службову дисципліну. Свідок зазначив, що коли він вийшов до особового складу, деякі поліцейські батальйону, серед яких і ОСОБА_1, почали висловлювати незадоволення щодо кадрових та інших рішень керівництва ГУ НП у Вінницькій області. ОСОБА_1 почав завдавати питання щодо призначень на посади командира взводу, роти. ОСОБА_1 запропонував своїх кандидатур на вказані посади. Свідок підтвердив, що полковник поліції ОСОБА_1М, подав команду особовому складу "хто не підтримує командира крок вперед", що фактично могло призвести до сутички між особовим складом і як наслідок міг статися збройний конфлікт і який ним упереджено.

В якості свідка допитано також старшого інспектора БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_14. Свідок зазначив, що під час службового розслідування було досліджено службову характеристику ОСОБА_1 Стосовно підпису висновку свідок зазначив, що його повідомили про прийняття висновку від 05.07.2016 року в телефонному режимі та засобами електронного зв'язку, а потім ОСОБА_14 сформовано рапорт та надіслано засобами електронного зв'язку.

В якості свідка допитано ОСОБА_15, в той час старший інспектор УКЗ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції, зазначив, що службове розслідування проведено згідно з вимогами чинного законодавства. Усі особи, стосовно яких проводилось службове розслідування, зокрема і ОСОБА_1 надавали власні пояснення стосовно ситуації, яка була предметом дослідження службового розслідування. Також свідком зазначено, що ОСОБА_1 відмовився віддати своє службове посвідчення. На питання стосовно дослідження службової характеристики ОСОБА_1 зазначив, що службова характеристика досліджувалась, а її відсутність може бути зумовлена лише тим, що після дослідження матеріалів комісією вона не була долучена назад.

Надаючи оцінку складу дисциплінарного проступку, вчинення якого поставлено у вину позивачу, суд зауважує, що згідно із ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна полягає у дотриманні особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Водночас, правила субординації - це система суворого і беззаперечного підпорядкування молодших за положенням або чину старшим, заснована на принципах службової дисципліни, механізм регулювання відносин, який базується на владних повноваженнях одних посадових осіб щодо інших.

Так, відповідно до п. 1.1, абз. 2, 4, 5 п. 1.2 Розділу IV "Професійно-етичні правила поведінки працівника органів внутрішніх справ" Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року № 155 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Норми професійної етики вимагають від працівника:

постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій;

виявляти повагу та увагу до старших за званням чи віком, завжди першим вітати: молодшому-старшого, підлеглому-начальника, чоловікові-жінку;

у спілкуванні з колегами виявляти простоту і скромність, уміння щиро радіти успіхам товаришів по службі, сприяти успішному виконанню ними службових доручень.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 1.3 Положення № 758 одним із принципів діяльності БПСПОП "Вінниця" є централізоване керівництво та єдиноначальність.

При цьому у пунктах 7.1-7.3 Положення № 758 передбачено, що підрозділ очолює командир, який є прямим начальником для працівників і забезпечує бойову готовність підрозділу, успішне виконання покладених на підрозділ завдань, затверджує функціональні обов'язки керівників та працівників підрозділу, відповідає за стан і збереження озброєння, боєприпасів, спеціальних засобів зв'язку, автомобільної та бронетехніки, інших матеріальних засобів підрозділу, організацію і стан пожежної безпеки. Командир контролює дотримання працівниками підрозділу службової дисципліни, виконання вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та цього Положення.

Як встановлено, проведеним службовим розслідуванням та задокументовано у висновку від 05.07.2016 року, 02.06.2016 року під час ротації особового складу БПСПОП "Вінниця" в м. Краматорськ Донецької області командир батальйону ОСОБА_13 дав команду на шикування особового складу підрозділу на чолі з заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_1 Після того як особовий склад був вишикуваний, ОСОБА_1 перед строєм в різкій формі, не дотримуючись правил субординації, та не вибираючи слів, почав висловлювати незадоволення з приводу кадрових рішень, прийнятих командиром ОСОБА_5, а також рішень керівництва ГУ НП у Вінницькій області. Його висловлювання підтримали інші працівники батальйону, зокрема старший сержант ОСОБА_8, сержант поліції ОСОБА_16, рядові поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_17

Більше того, як вбачається з пояснень командира батальйону ОСОБА_13, сержанта поліції ОСОБА_18, лейтенанта поліції ОСОБА_19, капітана поліції ОСОБА_20, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_21, капрала поліції ОСОБА_22, лейтенанта поліції ОСОБА_23, лейтенанта поліції ОСОБА_24, рядового поліції ОСОБА_25, старших лейтенантів поліції ОСОБА_26 та ОСОБА_27, сержанта поліції ОСОБА_28, капрала поліції ОСОБА_29, описана вище поведінка сержанта поліції ОСОБА_16 супроводжувалась нецензурною лексикою на адресу командира батальйону ОСОБА_13 Також вказані особи пояснили, що ОСОБА_16 вів себе агресивно та штовхнув командира у груди, після чого між особовим складом виникла суперечка на підвищених тонах.

Але всупереч Дисциплінарного статуту ОВС України, ОСОБА_1 не було припинено протиправну поведінку з боку підлеглих батальйону, а навпаки провокував конфлікт з ОСОБА_13 в умовах антитерористичної операції.

Службовим розслідуванням також встановлено, що позивач звертався до командира батальйону на підвищених тонах, зухвало, нетактовно, без дотримання вимог субординації, що загострювало ситуацію, принижувало авторитет командира перед особовим складом батальйону.

05.07.2016 року наказом ГУ НП у Вінницькій області №655 за порушення вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, п.1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", функціональних обов'язків, що виразилось у недотриманні субординації, статутних відносин, норм професійної та службової етики при обговоренні службових питань з командиром батальйону майором поліції ОСОБА_5, з проявленням неповаги, у присутності особового складу підрозділу, а також неприпиненні порушень службової дисципліни підлеглими, що призвело до створення ним конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення АТО, заступника командира БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області полковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Позивач, вважаючи, що його звільнення зі служби в поліції відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області від 05.07.2016 року №655 є протиправним та з метою його скасування, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний:

неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно п. 4 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, в силу положень п.п. 2.2.-2.4., 3.3., 4.1. розділу III, та п.п. 1.1., 1.2. розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 року за №628/20941 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки. Працівник органів внутрішніх справ бере на себе ряд моральних зобов'язань, зокрема бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті.

Згідно із ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" зазначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Отже, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до положень ст. 2, 5 Дисциплінарного статуту ОВС України, підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Статуту. Так, відповідно до абз.1 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області № 655 від 05.07.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції за порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року №455, п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", функціональних обов'язків.

Як встановлено судом із наказу про звільнення, порушення вказаних нормативних актів та функціональних обов'язків виразились у недотриманні субординації, статутних відносин, норм професійної та службової етики при обговоренні службових питань з командиром батальйону майором поліції ОСОБА_5, з проявленням неповаги, у присутності особового складу підрозділу, а також неприпиненні порушень службової дисципліни підлеглими, що призвело до створення ним конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення АТО.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26.09.2017 судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи не надано належного аналізу та оцінки, тому, яким чином дії вчиненні позивачем тягнуть за собою негативні наслідки та чи можна їх кваліфікувати як службову невідповідність, недбалість або несумлінність. При цьому, відповідач не використавши весь перелік можливих дисциплінарних стягнень, застосував крайній і найсуворіший захід - звільнення з органів внутрішніх справ. Зазначено, що судами попередніх інстанцій не було враховано та досліджено службову характеристику позивача, а саме: заохочення, нагороди та дисциплінарні стягнення за період служби, тощо.

Для з'ясування усіх обставин справи судом досліджено службову характеристику ОСОБА_1 та копії з послужного списку особової справи ОСОБА_1.

Відповідно до службової характеристики зазначено, що ОСОБА_1 зарекомендував себе посередньо, до виконання службових відносин відносився відповідально, коли залишався в підрозділі єдиним керівником. Не вважає за потребу підпорядковуватись керівництву ГУНП, присутня самовпевненість, схильний до прирікань, зневажливо ставиться до зауважень керівництва. В характеристиці зазначено, що позивач вимоги нормативних актів знає, проте, використовує їх на власний розсуд та маніпуляції особовим складом. Удосконалювати свій професійний рівень прагне з вигодою для себе. В службовій характеристиці вказано, що в ОСОБА_1 присутня риса характеру щодо грубої та зухвалої поведінки до підлеглих в присутності усього особового складу, в тому числі до осіб середнього складу поліції.

З копії послужного списку особової справи вбачається, що 18.06.2015 року позивачу було оголошено подяку.

Також в ході розгляду справи представниками відповідача зазначено, що службова характеристика бралась до уваги під час проведення службового розслідування.

З огляду на вказані обставини суд підсумовує, що як встановлено під час службового розслідування та задокументовано у висновку від 05.07.2016 року, 02.06.2016 року відбулася ротація особового складу підрозділу в місті Краматорськ. Після проведення організаційних заходів з прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, командиром була дана команда про шикування особового складу БПСПОП "Вінниця", на чолі з керівником загону - заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_1 Після того, як особовий склад був вишикуваний, керівник загону ОСОБА_1 перед строєм почав висловлювати незадоволення з приводу прийняття рішень щодо організації роботи ОСОБА_5, керівництвом ГУ НП у Вінницькій області на чолі з тимчасово виконуючим обов'язки начальника ГУ НП полковником поліції ОСОБА_6 і його заступником ОСОБА_7

Висловлювання ОСОБА_1 в адресу командира БПСПОП "Вінниця" ОСОБА_13 стосувалися питання щодо кадрових призначень на керівні посади батальйону, матеріально - технічного забезпечення та заохочення особового складу.

Факт звернення позивача до командира БПСПОП "Вінниця" ОСОБА_13 з провокаційними питаннями, неприпинення порушень дисципліни підлеглими, підтверджено показами свідка та матеріалами службового розслідування, зокрема поясненнями інших поліцейських, що були присутні під вказаних подій.

Службовим розслідуванням встановлено, що позивач звертався до командира батальйону на підвищених тонах, зухвало, нетактовно, без дотримання вимог субординації, що загострювало ситуацію, принижувало авторитет командира перед особовим складом батальйону.

Безумовно про порушення позивачем норм правил субординації та порушення авторитету командира свідчить і те, що ним особовому складу після суперечок з командиром віддано наказ: "хто не підтримує командира крок вперед".

Факт саме такої поведінки підтверджується поясненнями, що містяться в матеріалах службового розслідування, зокрема ОСОБА_30, ОСОБА_18, ОСОБА_31, ОСОБА_20, ОСОБА_32, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_33, ОСОБА_29, ОСОБА_35, ОСОБА_27, ОСОБА_28

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 за своєю посадою не лише не повинен допускати дії, що описані вище, але й зобов'язаний вживати заходів щодо недопущення таких зі сторони підлеглих поліцейських.

Надавши оцінку вказаним обставинам та наявним в матеріалах справи письмовим доказам, суд дійшов висновку, що дії позивача 02.06.2016 року під час ротації особового складу підрозділу в місті Краматорськ могли призвести до сутички між особовим складом, який прибув на ротацію, а також вплинула на моральний стан поліцейських, які прибули для несення служби в зону проведення АТО та на їх бойову готовність. При цьому необхідно звернути увагу, що така поведінка позивача безумовно негативно вплинула на авторитет командира та поставила його під сумнів в особовому складі батальйоні.

Об'єктом посягання від неправомірної поведінки позивача стали статутний порядок у батальйоні, правила професійної та службової етики. У вчиненому позивачем проступку проявилося окрім порушення норм службової дисципліни та недотримання субординації також і невміння стійко переносити труднощі та обмеження пов'язаних із службою, неввічливість, неповага до колег, призначених на ті чи інші посади у батальйоні (із призначенням яких позивач фактично висловив свою незгоду).

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача про відсутність негативних наслідків поведінки ОСОБА_1 та виходячи із змісту та характеру поставлених питань, відданих наказів під час шикування особового складу, висловлювань в адресу командира, безумовно, така поведінка позивача підриває авторитет командира перед особовим складом батальйону та призводить до порушення правил субординації у батальйоні та функціональних обов'язків позивача.

Суд не ставить під сумнів заслуги позивача під час виконання ним своїх обов'язків до його звільнення та до вчинення проступку, який став підставою для його звільнення. Однак, виходячи із того, що свої завдання батальйон виконує у зоні проведення АТО, під час проведення АТО, дотримання функціональних обов'язків та правил субординації набуває ще більшої ваги. Зі змісту поставлених питань ОСОБА_1, вирішення більшості із яких, як зазначалося, не відноситься до компетенції командира БПСПОП "Вінниця" ОСОБА_13 та з огляду на інші обставини справи, суд доходить висновку, що основним мотивом та метою їх висловлення було не розв'язання конкретних проблем у функціонуванні БПСПОП "Вінниця", а саме порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та функціональних обов'язків та правил субординації. Факт відсутності повноважень командира БПСПОП "Вінниця" ОСОБА_13 на прийняття рішень із тих питань, які поставлені позивачем щодо кадрових призначень, заохочень та вирішення матеріально - технічних проблем батальйону, зокрема підтверджується п. 7.5 Положення про батальйон патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" УМВС України у Вінницькій області, що затверджене наказом УМВС України у Вінницькій області від 14.07.2014 року №758.

Суд зазначає, що у випадку своєї незгоди із кадровими та іншими рішеннями в батальйоні, ОСОБА_1 міг звернутися із рапортом про обставини, що склались, не вчиняючи дій, що підриваються дисципліну, порушують правила субординації та інші професійно - етичні правила, функціональні обов'язки заступника командира.

Проаналізувавши склад дисциплінарного проступку, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1, суд доходить висновку про наявність у діях позивача, що мали місце 02.06.2016 року під час ротації БПСПОП "Вінниця" у м. Краматорськ проступку, який є достатньою підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач ГУ НП у Вінницькій області діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.

При цьому суд не ставить під сумнів та бере до уваги заслуги позивача під час виконання ним службових обов'язків до вчинення проступку, який став підставою для його звільнення. Однак, вони не можуть звільняти від дисциплінарної відповідальності за вчинене або виправдовувати неправомірні дії. До того ж, свої завдання БПСПОП "Вінниця" виконує в тому числі, і у зоні проведення антитерористичної операції, а тому дотримання функціональних обов'язків та правил субординації в батальйоні набуває ще більшої ваги.

Суд прийшов до висновку, що відповідач прийняв оскаржуваний наказ з отриманням відповідних письмових пояснень від ОСОБА_1, які ним писались особисто, який був ознайомлений із зробленим висновком цього службового розслідування. Відповідач при визначенні виду дисциплінарного стягнення мав враховувати тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку позивача. і його ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. А тому, суд звертає увагу, що всі ці обставини відповідачами брались до уваги, і були враховані при прийнятті оскаржуваного наказу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, оскаржуваний позивачем наказ прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для визнання протиправним та скасування наказу також судом не встановлено.

Так, згідно роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року №02/5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначений законом компетенції органу який видав цей акт. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачене законодавством. Встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП у Вінницькій області №655 від 05.07.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Відтак у задоволенні адміністративного позову належить відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не встановив їх понесення сторонами у справі. Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд ,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар