Справа № 237/4023/17
Суддя: Сенаторов В. А.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 237/4023/17
Номер провадження 2-а/237/115/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.17 року місто Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.

за участю:

секретаря Лахно Т.Г.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Дешевої І.В., Литвиненко Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про захист порушеного невизнаного права та зобов'язання призначення і виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Мар'їнському районі Донецької області про захист порушеного невизнаного права та зобов'язання призначення і виплати пенсії.

Позивач стверджує, що з метою оформлення пенсії, 08 серпня 2017 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі (в подальшому - Відповідач) із заявою про призначення пенсії за віком згідно п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням № 1742 від 17.08.2017 року відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком згідно п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки немає необхідного пільгового стажу роботи, а загальний стаж роботи позивача склав 38 років 9 місяців 15 днів.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві. На підтвердження своїх вимог представником позивача надані у копіях для долучення до матеріалів справи і в оригіналах для дослідження у судовому засіданні наступні письмові докази: - військовий квиток НОМЕР_3; - диплом серії НОМЕР_4, згідно якого ОСОБА_4 у 1977 році поступив у Щахтарський торгівельний технікум та у 1981 році закінчив повний курс вказаного технікуму по спеціальності холодильно - компресорні машини та установки; - трудова книжка серії НОМЕР_5; - рішення Управління пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області № 1742 про відмову у призначенні пенсії; - довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за вих. № 73/11-145 від 14.07.2017 року; - довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за вих. № 73/11-146 від 14.07.2017 року; - виписка з наказів про підсумки атестації робочих місць за умовами праці за вих. № 73/11-144 від 14.07.2017 року; наказ ВАТ «Єнакієвський металургійний завод» № 613 від 02.09.2003 року; - наказ ВАТ «Єнакієвський металургійний завод» № 292 від 15.06.1998 року; - індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України форми ОК-5 від 13.06.2017 року; - довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 07 серпня 2017 року.

У запереченнях, наданих на позов, та у своїх усних поясненнях представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на його безпідставність з огляду на відсутність правових підстав для проведення нарахування пенсії. Зокрема, представник відповідача Литвиненко Ю.П. зазначила, що прийняти документи, які надав позивач на підтвердження свого права призначення пенсії за віком згідно п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області прийняти не може, оскільки вони видані на підприємствах, які знаходяться на території, яка не контролюється органами державної влади України. Саме з тих підстав і було прийняте оскаржуване позивачем рішення.

Дослідивши доводи позивача та заперечення відповідача суд дійшов висновку, що правові відносини, які виникли між сторонами є публічно правовими, позов підлягає судовому розгляду за правилами адміністративного судочинства в Україні. У відповідності до ч.4 ст.183-2 КАС України, суд дійшов висновку, що цю адміністративну справу необхідно розглядати за загальними правилами КАС України.

Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на обліку в управлінні Пенсійного фонду в Мар'їнському районі Донецької області не перебуває та пенсію не отримує, не працює, останній запис у трудовій книжці серії НОМЕР_6, яка була видана позивачеві, це: «16.03.2017 року звільнений за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 1026 від 16.03.2017 року ВАТ «Єнакієвський металургійний завод»». На підставі цього запису суд вбачає, що позивач припинив свою трудову діяльність «16» березня 2017 року на території України у м. Єнакієве, на цю територію відповідно до Конституції України поширюється державний суверенітет України, а громадяни України отримують право на пенсію з врахуванням ст. 46 Конституції України та положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема і норм, які передбачені ст. 13 цього Закону.

Судом встановлено, що з метою оформлення пенсії, 08 серпня 2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі із заявою про призначення пенсії за віком згідно п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Ця обставина визнається обома сторонами.

17 серпня 2017 року Рішенням відповідача за протоколом № 1742 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком. Таку відмову мотивовано тим, що, періоди роботи з 27.06.1983 по 08.10.1991 року в якості слюсаря - ремонтника, з 17.12.1996 по 31.12.2000 року в якості слюсаря - ремонтника, старшого майстра з ремонту металургійного обладнання на підприємстві «Єнакієвський металургійний завод» не зараховані до пільгового стажу роботи за списками № 1, 2, оскільки відсутня інформація про роботу в шкідливих умовах протягом повного робочого дня. Вказана умова документально не підтверджена. Відмова позивачу у нарахуванні пенсії стала підставою для його звернення до суду із позовом про захист порушених прав.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи і заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову з підстав, які наведені нижче.

Згідно ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Аналогічна норма міститься в постанові ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення прийняте відповідачем з порушенням встановленого законом строку, тобто несвоєчасно.

При вирішенні заяви позивача про призначення пенсії відповідач повинен керуватися принципом верховенства права (ст. 8 КАС України), відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно із ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У відповідності до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, але за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Тож, п. 20 цього порядку передбачає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачає три варіанта підтвердження пільгового стажу: трудовою книжкою з відповідними записами у ній, уточнюючі довідки та цій стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. На думку суду, приймаючи спірне рішення, відповідач повинен був обрати найкращій спосіб реалізації своїх повноважень, найкращій варіант своєї поведінки з тим, щоб не завдавати шкоди особі, яка звернулась за рішенням, чи інтересам третіх осіб, тобто - діяти добросовісно та розумно.

Судом встановлено, що позивач на підтвердження пільгового стажу надав відповідачу уточнюючи довідки, які мають штампи та печатки, відповідно до законодавства України, з зазначенням ідентифікаційного коду юридичних осіб, які були зареєстровані відповідно до законодавства України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, 06.12.2016 року позивач надав необхідні документи до УПФУ в Мар'їнському районі Донецької області, які надають йому право на призначення пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але йому було відмовлено у призначені пенсії за віком згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав того, що позивач не має необхідного пільгового стажу.

Докази, які надав позивач і які були досліджені у судовому засіданні, переконливо доводять, що позивач ОСОБА_4 з 27.06.1983 року по 31.12.1986 року повний робочий день працював на підприємстві «Єнакієвський металургійний завод», виконував роботу, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, за спеціальністю слюсар - ремонтник технологічного енергообладнання прокатних та стале плавних цехів в цеху ремонту електро-енергетичного обладнання, як слюсар чергової та ремонтні, бригадири слюсарей в металургійному виробництві, та в період з 01.01.1987 року по 09.10.1991 року виконував роботу за віком на пільгових умовах за спеціальністю слюсар - ремонтник технологічного енергообладнання прокатних, алгодомених та сталеплавних цехів ремонту електро - енергетичного обладнання в металургійному виробництві; в період з 17.12.1996 року по 31.05.2004 року повний робочий день працював на підприємстві «Єнакієвський металургійний завод», виконував роботу з шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за спеціальністю слюсар - ремонтник ділянки ремонту технологічних кондиціонерів, систем вентиляції та аспірації цеху ремонту металургійного устаткування № 3 в металургійних виробництві, також в період з 01.06.2004 року по 01.06.2008 року виконував роботу з шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за спеціальністю старший майстер по ремонту металургійного устаткування ділянки ремонту технологічних кондиціонерів, систем вентиляції та аспірації цеху ремонту металургійного устаткування №3 в металургійних виробництві. Окрім цього, із індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), які надав суду відповідач за вих. номером 2158/05-11 від 13.06.2017 року, вбачається, що старшим майстром на «Єнакієвському металургійному заводі» позивач працював у період з 02.09.2008 року по 30.09.2013 року. Також вказані обставини підтверджуються наявною в справі трудовою книжкою позивача, поясненнями представника позивача та іншими доказами, які надав позивач в обґрунтування свої вимог.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд виходить із того, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України). Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що він при прийнятті рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи. Рішення відповідача не є розсудливим, оскільки воно не було прийняте після уважного вивчення усіх обставин що мають значення для його прийняття. Відповідач не довів, що ним було обрано найкращій спосіб реалізації його повноважень, найкращій варіант поведінки з тим, щоб не завдавати шкоди особі, яка звернулась за рішенням про призначення пенсії за віком. Відповідач не довів, що у процесі прийняття рішення були дотримані права позивача приймати участь у цьому процесі. Рішення не є пропорційним, з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст.46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

Відповідач не зміг довести, що він при ухваленні спірного рішення дотримався принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації. Відповідач не діяв у відповідності до закону, зокрема - у відповідності до ст.3, ст. 46 Конституції України, п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто не діяв відповідно до встановленого ст. 19 Конституції України правового порядку.

Статтею 8 Конституції України визначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачеві у призначені пенсії за віком оскільки, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідач, приймаючи спірне рішення та посилаючись на вищезазначені норми Законів, фактично не навів підстав для відмови в призначенні пенсії позивачеві на пільгових умовах, не зазначив про необхідність надання відповідних довідок, або будь яких інших прийнятних документів, які б підтвердили такий пільговий стаж, тобто прийняв спірне рішення необґрунтовано. Таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Окрім цього, суд дійшов висновку, що з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з відповідачем щодо призначення пенсії за віком, необхідно зобов'язати відповідача прийняти інше законне рішення щодо призначення ОСОБА_4 пенсії за віком згідно ч. 1 п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з врахуванням висновків суду щодо пільгового стажу за списками № 1, 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За розгляд адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, що підтверджується квитанціями від 28 вересня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8-11, 17, 18, 69-72, 94, 160-163, 167, 254, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про захист порушеного невизнаного права та зобов'язання призначення і виплати пенсії задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області в частині відмови у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення Управління Пенмійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області № 1742 від 17.08.2017 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області призначити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_4 за віком на пільгових умовах, починаючи з дня звернення, тобто з 08.08.2017 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Мар'їнський районний суд Донецької області.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження, якщо судове рішення не скасовано.

Суддя В.А.Сенаторов

Дата документу 30.11.2017